ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1764/20  Номер провадження 22-ц/814/1321/21	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М., 
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
секретар: Коротун І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом, -
                        В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом. 
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
В позовній заяві вказувала, що вона познайомилася з померлою близько 15 років тому, оскільки винаймала у неї квартиру для проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Так як у померлої зовсім не було близьких родичів, у позивачки з нею склалися дуже теплі та дружні відносини протягом цих всіх років. 
Близько шести років тому, ОСОБА_3 попросила позивача переїхати до неї в будинок та проживати разом з нею однією сім`єю, допомагати по господарству. 
За час проживання разом з померлою ніхто з родичів ніколи не з`являвся та не надавав допомогу, яку вона дійсно потребувала. 
Позивач з померлою були пов`язані спільним побутом, існували взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, спільне харчування, участь у спільних витратах на утримання житла. 
Згодом у ОСОБА_3 значно погіршився стан здоров`я, позивач вказує, що опікувалась нею, а саме: доглядала, займалася прибиранням будинку, прибудинкової території, купівлею продуктів харчування, приготуванням їжі, пранням речей, ремонтом будинку, здійснювала її повне матеріальне забезпечення. 
Оскільки позивач з померлою проживали однією сім`єю понад п`ять років, то позивач вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцем ОСОБА_2 у другу чергу, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані. 
Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з січня 2014 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем за законом другої черги разом з ОСОБА_2 .
Рішенням Київського районного суду  м. Полтави від 22 березня 2021 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом відмовлено. 
Не погодившись з рішенням районного суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази, надані позивачем, та не взяв до уваги обставини, що мають значення для справи. 
Крім того, звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого він вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим. Вказує, що суд дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем того, що вона тривалий час опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_3 .
Просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволенні, а рішення місцевого суду - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Місцевим судом встановлено, що позивач стверджує, що проживала разом з ОСОБА_3 з січня 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, протягом цього часу вони з померлою були пов`язані спільним побутом, існували взаємні права та обов`язки
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 листопада 2019 року Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.97). 
Позивач вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцем ОСОБА_2 у другу чергу, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня  2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).        
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З матеріалів справи слідує, та вірно встановлено місцевим судом, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що вона з померлою проживала однією сім`єю понад п`ять років.
       Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 отримувала з квітня 2008 року по листопад 2019 року пенсію, працювала в Колективному підприємстві «Краса і Мода» перукарем, отримувала заробітну плату і була звільнена з роботи 13.02.2019 року та отримувала кошти від оренди квартири АДРЕСА_3 , самостійно сплачувала за комунальні послуги.
       Вказані обставини спростовують доводи позивача про те, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_3 , яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.
Той факт, що позивач опікувалась   ОСОБА_3 , та уклала 15.05.2019 року договір з  ОСОБА_4 з надання послуг по догляду за ОСОБА_3  не надає права на спадкування у четверту чергу спадкоємців за законом. При цьому, доказів ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявності інших обставин, які підтверджують реальність спільного проживання однією сім`єю протягом п`яти років до смерті спадкодавця матеріали справи не містять.
Позивач у апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Стаття 274 ЦПК України встановлює порядок розгляду справ в спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.
Оскільки справа про визнання спадкоємцем другої черги, є спором щодо спадкування, то вона підлягає розгляду у порядку загального провадження.        
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Суд першої інстанції вимоги закону щодо розгляду справи в порядку загального провадження та обставини справи не врахував, відкривши провадження у справі в порядку спрощеного провадження, вказані порушення в ході розгляду справи не усунув, внаслідок чого помилково розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції при вірному встановленні обставин справи, не може бути залишене в силі. 
Вирішуючи позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом, колегія суддів вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з підстав недоведеності позивачем факту проживання однією сім`єю протягом п`яти років з ОСОБА_3 , ведення спільного господарства, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги ОСОБА_3 , яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
                               
П О С ТА Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2021 року - скасувати.
       У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем другої черги за законом - відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                                 В.М. Триголов        

       Судді        :                                                          А.І. Дорош

                                                                               О.А. Лобов