ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 року	Львів	Справа № 140/17162/20 пров. № А/857/6987/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Судової-Хомюк Н. М., Хобор Р. Б., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року, ухвалене головуючим суддею Денисюком Р. С. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
                                                        В С Т А Н О В И В:
17.12.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови здійснити повне зарахування йому вислуги років за час вимушеного прогулу; щодо відмови видати новий грошовий атестат і направити матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку пенсії, щодо відмови здійснити нарахування та виплату заробітної плати (грошового забезпечення) за час перебування на службі; щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати відповідача здійснити йому повне нарахування вислуги років зо час служби в органах внутрішніх справ, в тому числі вимушеного прогулу, включаючи період з 07.11.2015 по 28.09.2020; виготовити та видати йому новий грошовий атестат та направити матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії; здійснити нарахування та виплату йому заробітної плати (грошового забезпечення) за час перебування на службі в органах внутрішніх справ з 22.06.2020 по 28.09.2020; здійснити нарахування та виплату йому компенсації за невикористану у 2020 році відпустку; здійснити нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, врахувавши при цьому повну календарну вислугу років за час його служби в органах внутрішніх справ, у тому числі вимушеного прогулу в період з 07.11.2015 по 28.09.2020.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити зарахування вислуги років за весь час вимушеного прогулу, видачі нового грошового атестату для направлення його до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку пенсії; у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати (грошового забезпечення) за час перебування на службі; у здійсненні нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 повне зарахування вислуги років (у календарному та пільговому обчисленні) за час його служби в органах внутрішніх справ, у тому числі, за час вимушеного прогулу в період з 07.11.2015 по 28.09.2020; виготовити та видати ОСОБА_1 новий грошовий атестат та направити відповідні матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для здійснення йому перерахунку раніше призначеної пенсії, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати (грошового забезпечення) за час перебування в органах внутрішніх справ з 22.06.2020 по 28.09.2020 та компенсації за невикористану відпустку за 2020 рік; здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби в органах внутрішніх справ з врахуванням часу вимушеного прогулу в період з 07.11.2015 по 28.09.2020; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 4409,60 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що з 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» втратив чинність, у зв`язку з чим посади в територіальних органах було ліквідовано, що виключає підстави для зарахування позивачу, як особі, поновленій на посаді на підставі рішення суду, до вислуги років періоду з 07.11.2015. Зазначає, що підстав для оформлення та видачі грошового атестату немає, оскільки такий було оформлено та подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для призначення позивачу пенсії. Вказує, що нормативно-правовими актами не визначено порядку проходження служби в органах внутрішніх справ та умов нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, тому позивачу не нараховувалось і не виплачувалось грошове забезпечення за червень-липень поточного року, також не виплачувалась одноразова грошова допомога при звільненні та не надавалась відпустка.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 24.06.1994 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказами МВС України від 27.10.2014 № 2239 о/с «По особовому складу» та Управління УМВС у Волинській області від 31.10.2014 № 350 о/с ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника Управління МВС у Волинській області згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» та пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 N 114, з 03.11.2014.
Вислуга років на день звільнення складала: в календарному обчисленні 24 роки 06 місяців 01 день, в пільговому - 25 років 04 місяці 10 днів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 у справі № 803/2640/14, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020, визнано протиправним та скасовано згадані вище накази про звільнення позивача та поновлено його на роботі з 04.11.2014, стягнуто на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04.11.2014 по 08.04.2020 в розмірі 573186,15 грн.
Наказом відповідача від 22.06.2020 № 2 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 поновлено на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Управління МВС України у Волинській області – начальника міліції громадської безпеки з 04.11.2014 на підставі наказу МВС України від 02.06.2020 № 424 о/с.
Згідно із наказом Управління МВС України у Волинській області від 28.09.2020 № 3 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі пункту 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
У відповідь на звернення позивача, листами від 10.09.2020 № 7/198, від 23.10.2020 № 7/225 та від 03.12.2020 №7/260 Ліквідаційною комісією УМВС у Волинській області було повідомлено ОСОБА_1 про те, що нормативними документами не визначено порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, а також умов нарахування та виплати грошового забезпечення, що виключає підстави для нарахування та виплати грошового забезпечення за червень-липень 2020 року; що з 07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію» , а посади в територіальних органах МВС було ліквідовано, тому до вислуги років зараховується лише період до 06.11.2015; що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні не здійснювались та відпусток не надавалось.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що втрата чинності Законом, який регламентував виплати колишнім працівникам міліції, що були звільнені на підставі Закону України «Про очищення влади» та в силу незалежних від них обставин поновлені на посадах через декілька років, не може бути підставою для невиплати передбачених Законом України «Про міліцію» та підзаконними нормативними актами виплат, з врахуванням наведених у Пункті 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» гарантій. Зазначено, що з моменту видачі наказу про поновлення на посаді до моменту звільнення ОСОБА_1 повинно бути виплачене грошове забезпечення з врахуванням посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби, а відсутність в кошторисі Ліквідаційної комісії коштів на виплату грошового забезпечення чи втрата чинності Наказом № 499 не є підставою для його невиплати поновленим працівникам МВС. Більше того, відповідачем при звільненні позивача не було визначено розмір компенсації за невикористану відпустку, хоча право на її надання не було використано позивачем, та протиправно не зараховано до вислуги років в органах МВС період роботи з 07.11.2015 до 28.09.2020.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про міліцію», який втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно з пунктом 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Так, що стосується зарахування до вислуги років часу вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням позивача, слід зазначити, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України.
Більше того, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-XII), який є чинним, визначено, що він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 Закону № 2262-XII передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
В свою чергу, статтею 17 Закону № 2262-XII визначено, які види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, зараховується до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії відповідно до вказаного Закону.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що, незважаючи на втрату чинності Законом України «Про міліцію», позивачу підлягає зарахуванню до вислуги років його служба в органах внутрішніх справ України за період з 07.11.2015 по день звільнення зі служби – 28.09.2020.
Щодо грошового забезпечення позивача за час служби з 22.06.2020 по 28.09.2020, то з врахуванням пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» підлягають застосуванню норми, які діяли до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Так, частиною першою статті 19 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію») було визначено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 наказом МВС від 31.12.2007 № 499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі – Інструкція № 499), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Враховуючи те, що до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» зазначені вище нормативно-правові акти встановлювали умови нарахування та виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, такі підлягають застосуванню при здійсненні нарахування та виплати грошового забезпечення позивача за час служби з 22.06.2020 по 28.09.2020 з врахуванням посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що відсутність в кошторисі Ліквідаційної комісії коштів на виплату грошового забезпечення і втрата чинності наказом МВС від 31.12.2007 № 499 не є підставою для його невиплати поновленим в судовому порядку працівникам МВС.
Підпунктом 3.4.8 пункту 3.4 Інструкції № 499 встановлено, що особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв`язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).
За бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.
Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.
Отже, в порушення зазначених норм відповідачем при звільненні позивача у зв`язку з скороченням штатів не було визначено розміру компенсації за невикористану відпустку, хоча право на її отримання не було ним реалізовано.
Частиною першою статті 9 Закону № 2262-XII визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ, незалежно від підстав звільнення, та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Аналогічна норма передбачена пунктом 10 Порядку № 393.
Враховуючи викладені правові норми, а також те, що 28.09.2020 ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справи на підставі пункту 64 «г» Положення № 114 (через скорочення штатів), за наявності вислуги більше 10 років, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, відтак, відповідачем протиправно відмовлено у її виплаті.
Що стосується позовної вимоги про видачу нового грошового атестату та скерування відповідних матеріалів для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області, слід зазначити, що статтею 2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Частиною першою статті 17-2 Закону №2262-ХІІ визначено, що обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 43 Закону №2262-ХІІ у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Наказом МВС України від 17.09.2018 № 760, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.10.2018 №1152/32604, затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань (далі - Інструкція №760).
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції №760 уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.
Згідно з пунктами 1, 2, 4 розділу II Інструкції №760 уповноважені структурні підрозділи, організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій.
Пунктом 1 розділу III Інструкції № 760 визначено, що уповноважені структурні підрозділи:
1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком.
Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії;
2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії;
3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів;
4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу).
Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком, забороняється;
5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи;
6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.
Згідно з пунктом 4 розділу III Інструкції № 760 підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, готують:
1) грошовий атестат;
2) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - довідка про додаткові види грошового забезпечення) (додаток 4).
В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення подаються до уповноваженого структурного підрозділу.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що відповідає є уповноваженим структурним підрозділом МВС з організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що стосується і підготовки грошового атестату.
Оскільки позивач у 2020 році був поновлений на роботі з 2014 року, і за цей час змінилися умови нарахування та складові грошового забезпечення, вислуга років, відповідач зобов`язаний був виготовити новий грошовий атестат та направити відповідні матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу на безпідставність доводів скаржника щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з покликанням на втрату чинності Законом України «Про міліцію» та прийнятими на його виконання підзаконними нормативно-правовими актами, оскільки вказана обставина не є підставою для позбавлення особи гарантій, які ними встановлені, законні очікування на отримання яких мали місце.
Більше того, на даний час є діючими Ліквідаційні комісії УМВС у областях, які покликані вирішувати питання, пов`язані з діяльністю органів внутрішніх справ та проходженням служби особами рядового та начальницького складу.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . 
Крім того, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-
                                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі № 140/17162/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 08.07.2021