ПОСТАНОВА 
іменем України

20 липня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 387/544/19
провадження № 22-ц/4809/915/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Письменного О.А.
за участю секретаря судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року у складі судді Майстера І.П.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування заявленого позову  ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну підстав позову, посилався на те, що 20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір підряду від 20 лютого 2019 року №20/02/2019, за умовами якого підрядник зобов`язався виконати роботи з водопостачання та водовідведення з власних матеріалів, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи. Згідно з п.2.1 договору вартість робіт складає 116000 гривень. На виконання зазначеного договору підряду ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 70% оплати роботи у розмірі 81 700 грн. Однак відповідач до виконання робіт не приступив.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 81700 грн. 
Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за договором підряду від 20 лютого 2019 року в сумі 81700 грн. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_2 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. За заявами ОСОБА_2 з тих підстав, що він хворіє, тому не має можливості захистити свої права при розгляді справи в Кропивницькому апеляційному суді, розгляд справи неодноразово відкладався. У черговий раз розгляд справи було відкладено на 20 липня 2021 року на 10 год. 00 хв. 20 липня 2021 року на електронну пошту апеляційного суду надійшло чергове клопотання від ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважним.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, мав можливість обрати будь-який з передбачених процесуальним законом спосіб участі в судовому засіданні, у тому числі через представника, в режимі відеоконференції зі Добровеличківського районного суду Кіровоградської області або із використанням власних засобів зв`язку, проте не надав належних доказів про наявність перешкод для участі у судовому засіданні, не скористався своїм правом на участь у розгляді справи, свого представника у судове засідання не направив. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності позивача на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 (замовником) та ОСОБА_2 (підрядником) було укладено договір підряду №20/02/2019, за умовами якого підрядник зобов`язався виконати роботи з водопостачання та водовідведення із власних матеріалів, а замовник зобов`язався прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах даного договору. Згідно з п.2.1 договору, вартість робіт складає 116000 гривень. Пунктами 2.3, 2.3.1, 2.3.2 договору передбачено, що оплата робіт здійснюється замовником шляхом внесення грошових коштів в касу підрядника, а саме 70% вартості продукції протягом 3 робочих днів після підписання даного договору, 30% вартості продукції протягом 1 робочого дня після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт. Відповідно до п. 3.1 договору строк виконання робіт складає 22 робочих дні. Пунктом 3.2. договору визначено, що термін виконання робіт продовжується на термін вимушеного простою з наступних причин: вирішення усіх суттєвих питань, що можуть виникнути при зміні обсягів і складу робіт з ініціативи замовника; за рішенням замовника та внаслідок обставин непереборної сили; затримка за рішенням або з вини замовника строків будівництва; затримка монтажних робіт, що викликані несприятливими природними умовами; порушення замовником строків виконання платежів; затримка у наданні замовником умов для виконання робіт; незабезпечення вільного доступу працівників підрядника до об`єкту монтажу. Згідно з п. 3.3 договору, перенесення строків виконання робіт, що викликане затримкою згідно п. 3.2 даного договору, відбувається за домовленістю сторін (а.с.43-50).
Як убачається з прайс-листа вартості робіт, складеного ОСОБА_2 , вартість робіт згідно з договором підряду загалом складає 58000 грн 00 коп (а.с.48).
Згідно з рахунком - фактурою від 12 лютого 2019 року №СА-0001255 вартість матеріалів, необхідних для виконання робіт з водопостачання та водовідведення згідно з договором підряду, складає 58713 грн 69 коп (а.с.49 -50).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що жодних доказів, що роботи за договором підряду від 20 лютого 2019 року №20/02/2019 були виконані відповідачем не надано, відповідач не приступив до їх виконання, а тому суд доходить до висновку, що відповідач допустив істотне порушення умов договору, а позивач в свою чергу не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.
За правилами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
До відносин за договором підряду застосовуються положення параграфа 1 глави 61 ЦК України.
Відповідно до вимог ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно зі ст.839 ЦК України за договором підряду підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб. 
Як передбачено ч.ч.1, 3 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Судом встановлено, що при укладенні договору сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, попередньої оплати тощо. 
Згідно з розпискою ОСОБА_2 про отримання вказаних коштів 20 лютого 2019 року, ОСОБА_1 , як замовник підрядних робіт, згідно з умовами договору підряду виконав свої зобов`язання та сплатив 20 лютого 2019 року виконавцю кошти у сумі 81700 грн (а.с. 11). 
Відповідно до претензії ОСОБА_1 про повернення коштів від 29 липня 2019 року та повторної претензії про повернення коштів від 23 серпня 2019 року, адресованої ОСОБА_2 , позивач посилаючись на шахрайське заволодіння коштами та положення ч.ч.2, 4 ст.849 ЦК України, наполягав на поверненні грошових коштів у розмірі 81700 грн (а.с.51-54).
Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про доведеність порушення відповідачем умов договору та, як наслідок, порушення прав ОСОБА_1 , як споживача, помилковим та таким, що суперечить умовам договору підряду від 20 лютого 2019 року №20/02/2019 та положенням стаття 829 ЦК України.
Відповідно до п. 13.2. договору підряду від 20 лютого 2019 року №20/02/2019цей договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.
Статтею849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Частиною 2 ст. 852 ЦК України встановлено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. 
Отже, з аналізу вказаних норм убачається, що у позивача, як замовника робіт, на підставі договору підряду виникає право вимагати виконання робіт від відповідача у встановленому договором порядку, а у разі їх порушення - розірвати договір та вимагати відшкодування збитків.
Пункт ХІІІ договору визначає строк дії та порядок його розірвання. При цьому строку дії договору у п.13.1 не зазначено, лише є вказівка на те, що договір діє у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та умов договору. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Крім того, п.13.3 договору передбачено, що зміна або припинення, призупинення дії умов та положень цього договору оформлюється шляхом укладання сторонами додаткової угоди до нього. Одностороння зміна договору не допускається.
Положення частини четвертої статті 849 ЦК України на думку колегії суддів не передбачає автоматичного припинення дії договору підряду без урахування його положень про розірвання. Ураховуючи ту обставину, що позивачем не заявлено вимоги про розірвання договору підряду та договір не було розірвано у відповідності до його умов та чинного законодавства, тому він є чинним і підстави для стягнення коштів з відповідача відсутні.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для справи, чим порушив норми процесуального права.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
       
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення коштіввідмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 липня 2021 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова 

О.А. Письменний