Ухвала    
 
05 липня 2021 року
м. Київ
справа № 724/520/20
провадження № 61-10092 ск21 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2020 року, додаткове рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 липня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради, треті особи: начальник відділу освіти молоді та спорту Недобоївської сільської ради Кирнац Надія Дмитрівна, Недобоївська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив скасувати наказ начальника відділу освіти молоді та спорту Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області            від 05 березня 2020 року № 3-к/тр про звільнення його з посади директора Недобоївського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів, поновити його на роботі з дня звільнення, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56 688,72 грн.
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2020 року, із врахуванням додаткового рішення цього ж суду від 24 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 травня2021 року, позов ОСОБА_1  задоволено.
Скасовано наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 05 березня         2020 року №3-к/тр про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Недобоївського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів та поновлено ОСОБА_1 на цій посаді з 06 березня 2020 року.
Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 березня 2020 року по 15 липня 2020 року у розмірі 56 688,72 грн. 
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Недобоївського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
До Верховного Суду 18 червня 2021 року відділ освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради подав касаційну скаргу на судові рішення попередніх інстанцій у вказаній вище справі.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 1, 2 та 4 частини четвертої статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями частини першої статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин.
Оскільки предметом спору у цій справі є вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 56 688,72 грн, відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України вказана справа належить до категорії спорів, що можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тобто не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа є незначної складності, тому відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та її розгляд судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.
При цьому, касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відділ освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради реалізував своє право на апеляційний перегляд цієї справи.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.
З урахуванням наведеного, оскільки відділ освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню; заявником реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями процесуального закону могли вимагати касаційного розгляду справи, тому увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Одночасно роз`яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2020 року, додаткове рішення Хотинського районного суду Чернівецької області                 від 24 липня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду                   від 27 травня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Недобоївської сільської ради, треті особи: начальник відділу освіти молоді та спорту Недобоївської сільської ради Кирнац Надія Дмитрівна, Недобоївська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслатизаявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара