П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
7 липня 2021 року	                                                    м. Київ	
 
Київський апеляційний суд у складі судді  Шахової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 червня 2021 року,-
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
            Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано  винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення  у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200  грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
            Стягнуто з ОСОБА_1   на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.
            Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 червня 2021 року, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
            На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що працівниками поліції порушено порядок «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», оскільки йому не роз`яснено права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 КУ, ст. 268 КУпАП та не повідомлено про строки розгляду справи.
            Також йому не запропоновано працівниками поліції надати свої пояснення по суті.
            В матеріалах справи відсутня інформації щодо вручення йому протоколу чи відмову про його отримання.
            Також з відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що він не вівся безперервно, що також є порушенням Інструкції.
Вважає, що судом першої інстанції здійснено поверхневий розгляд справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
            В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, просив постанову суду першої інстанції скасувати,  а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступних висновків.
            Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в          ст. 294 КУпАП.
            Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
            Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
            Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
            Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
            Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
            Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання         ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого        ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 184698, 06.03.2021 о 21:10 год. в м. Васильків Київської області по вул. Лістрового водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, зміна кольору шкіри обличчя) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків. (а.с. 1).
Вказані обставини засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що узгоджується з поясненнями останніх від 06 березня 2021 року (а.с. 3).
Згідно з ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до п. 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015  року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
В силу наданих Законом повноважень та з метою здійснення відповідного контролю за дотриманням водіями «Правила дорожнього руху», зокрема в частині, що стосується заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівники поліції вправі вимагати від водія транспортного засобу пройти відповідний огляд на місці зупинки, або ж у найближчому медичному закладі.
В свою чергу, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Виключення з цього правила Законом не передбачено.
Як вбачається із інформації протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень свідків, водій ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння.
Вказана обставина підтверджується також відеозаписом, що здійснений працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу.
Окрім цього, слід зауважити, що з відеозапису нагрудної камери поліцейського, що долучений до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейської відповідав, не заперечував, що вживав алкогольні напої.
            Що стосується доводів апеляційної скарги щодо дій суду стосовно  оцінки пояснення свідків то вони не є беззастережними, оскільки судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення вказаних свідків від 06 березня 2021 року, відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1   відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, що вони і засвідчили своїми підписами в поясненнях.
            Примусовий порядок тестування при складанні протоколу в порядку КУпАП - законом не передбачений. 
Оскаржуючи постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 також зазначає, що відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського є неналежним доказом, оскільки відеозапис не вівся безперервно, однак такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Отже, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи про неправомірність дій працівників поліції щодо оформлення адміністративного матеріалу не можна визнати обгрунтованими, оскільки будь - яких скарг на дії працівників поліції ОСОБА_1 не подавав.

                Також апеляційний суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи розписки ОСОБА_4 щодо транспортування транспортного засобу та зобов`язання не передавати керування  ОСОБА_1 до повного його витверезіння, що свідчить про відсторонення працівниками поліції останнього від керування (ас.5).
           Інші доводи апеляційної скарги відхиляються судом, оскільки доказами не підтверджені та їх сутність не є значимою для визначення законності прийнятої постанови, оскільки впливають на можливість встановлення факту правопорушення, який передбачає настання юридичних наслідків.
За наведеним суд першої інстанції, дослідивши всі докази у справі, прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.
            Стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як про це вказано в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.
У рішенні всправі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007,Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А тому, притягнення   ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 Керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И В:
 
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 червня 2021 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                        О.В.Шахова