Постанова 
Іменем України 
30 червня 2021 року
м. Київ
справа № 344/923/19
провадження № 61-15201св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,               
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бородовського С. О. від 27 травня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду в складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Бойчука І. В.,                          Девляшевського В. А. від 15 вересня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»  (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.   
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 2012 року є клієнтом                    АТ КБ «ПриватБанк» та користується кредитною карткою Gold Card                     № НОМЕР_1 . Станом на 02 вересня 2014 року згідно довідки банку від 17 травня 2016 року за № YF3D-OFMM-I0EB-EMMV розмір заборгованості перед банком  за кредитною карткою становив                           23 858,65 грн, факт наявності іншої суми заборгованості банком не підтверджено. Їй в телефонному режимі повідомили про наявний борг перед банком на загальну суму понад 200 000 грн. З метою повного погашення заборгованості та припинення будь-яких відносин з                        АТ КБ «ПриватБанк», 05 жовтня 2018 року позивачем через касу банку внесено кошти в повному обсязі на погашення заборгованості в розмірі 23 858,65 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. 06 жовтня 2018 року надіслано звернення (лист) банку про закриття кредитного рахунку (розірвання договору) та видачу відповідної довідки про відсутність заборгованості перед банком. У відповідь на звернення банком на адресу позивача було надіслано лист в якому банк визнає факт наявності укладеного кредитного договору та відмову в списанні суми заборгованості. Просила визнати припиненим з 30 листопада 2018 року зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором (договором про надання банківських послуг) по кредитній картці Gold Card  № НОМЕР_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що погашення зазначеної суми позивачем не свідчить про повне виконання кредитного зобов`язання позичальником перед кредитором.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2020 року без змін.
Апеляційний суд погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив про те, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що станом на                                    30 листопада 2018 року остання виконала свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно, належним чином і повністю.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду  із касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 810/719/18, від 08 травня 2019 року у справі № 160/7887/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 342/180/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) та порушення судами норм процесуального права, а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання заявника про призначення судової економічної експертизи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Узагальнені доводи письмових пояснень на касаційну скаргу
09 лютого 2021 року на адресу Верховного Суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли письмові пояснення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що оскаржувані судові рішення судами попередніх інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування немає.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 344/923/19 з Івано-Франківського міського суду.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що згідно довідки № VF3D-OFMM-10EV-EMMV виданої                 АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до виписки по картці/рахунку                                        № НОМЕР_1 станом на 02 вересня 2014 року наявна заборгованість в розмірі 23 858,65 грн.
Згідно заяви про переказ готівки НОМЕР_2 від                         05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 внесено на рахунок відкритий в                            АТ КБ «ПриватБанк» кошти в розмірі 23 863,65 грн.
31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про закриття кредитного рахунку № НОМЕР_1 та видачу довідки про відсутність заборгованості, яку банком отримано 14 листопада 2018 року.
Згідно відповіді від 05 лютого 2018 року відповідачем повідомлено позивача про неможливість закриття карткового рахунку, у зв`язку із тим, що погашення зазначеної суми позивачем не свідчить про повне погашення кредитної заборгованості, а відтак між сторонами існує спір щодо суми нарахованої заборгованості. Таким чином права та обов`язки сторін за кредитним договором не припинено.
Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 12 листопада  2012 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 березня 2019 року складає: 660 768,58 грн, з яких: 2 500 грн залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 635 165,58 грн загальний залишок заборгованості за відсотками.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                      2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит а сплатити проценти.
Главою 50 ЦК України чітко визначені підстави припинення зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України - зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, що є її процесуальним обов`язком, що станом на 30 листопада 2018 року (час з якого позивачка просила припинити зобов`язання за кредитним договором) остання виконала свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі.
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог, суди попередніх інстанцій належним чином дослідили наявні у справі докази і дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення зобов`язань за кредитним договором, з огляду на те, що кредитор не погоджується з тим, що заборгованість по кредитному договору повністю погашена.
Доводи касаційної скарги щодо неукладення між нею та банком кредитного договору, так як нею підписано тільки заяву анкету на видачу кредитної картки не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не є предметом розгляду в межах даного провадження, так як суд розглядає спори виключно в межах підстави і предмету звернення, вказаних позивачем в позовній заяві. За змістом позовної заяви позивачка просила визнати припиненими з 30 листопада 2018 року зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором щодо встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Gold Card  № НОМЕР_1 .
Доводи касаційної скарги про те, що суд по справі не призначив судову економічну експертизу для визначення розміру кредитної заборгованості на правильність висновків судів попередніх інстанцій не впливають, оскільки розмір такої заборгованості та оспорювання періодів її нарахування в межах цієї справи не підлягають з`ясуванню, оскільки заявлений позов не стосується спору щодо суми нарахованої заборгованості.
Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня                        2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               М. Є. Червинська
 
                                                                                                       С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                        А. Ю. Зайцев