ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9/21 Справа № 202/29556/13 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мороз В.П. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря - Синенко Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
       Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", 

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
       Позов мотивовано тим, що 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 200 тис. доларів США зі сплатою 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2017 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а 20 жовтня 2010 року з ПАТ «Акцент-Банк» укладені договори поруки. Відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 325 480,86 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 166 608,31 доларів США; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 111 498,39 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 47 374,16 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій  посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. 
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2007 року у розмірі 325 480,86 доларів США, що еквівалентно 2 600 592 грн 08 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 166 608,31 доларів США, що еквівалентно 1 331 200 грн 40 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 111 498,39 доларів США, що еквівалентно 890 872 грн 14 коп., пені - 378 519 грн 54 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Провадження у частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито. 
Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 200 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2017 року. 
       Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кошти за кредитним договором, що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями кредитного договору № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року, договору про видачу траншу №1-33МФ/2007 від 06 квітня 2007 року і додатком №1 до нього, а саме графіком погашення кредиту, процентів і винагород та розрахунком заборгованості. 
       В забезпечення виконання зобов`язань по вказаним кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_4 05 квітня 2007 року було укладено договір поруки, згідно умов якого відповідачка взяла на себе зобов`язання відповідати по кредитним зобов`язанням ОСОБА_1 (у вказаних в договорі межах) та разом з ним нести солідарну відповідальність перед банком - у повному обсязі цих зобов`язань, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (штрафу, пені). 
       Також зобов`язання позичальника за кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року було забезпечено шляхом укладання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 договору поруки від 05 квітня 2007 року, згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання відповідати по кредитним зобов`язанням та разом з ОСОБА_1 нести солідарну відповідальність перед банком.
       20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки №167 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року, в межах 10 000 грн.
       З матеріалів справи вбачається, що відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконують, суму кредиту та нараховані відсотки банку не сплачують, внаслідок чого станом на 18 липня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 325 480,86 доларів США та складається з наступного: заборгованість за кредитом 166 608,31 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 111 498,39 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 47 374,16 доларів США. 
       Під час нового апеляційного розгляду колегією суддів витребувано цивільну справу №0417/1299/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та цивільнц справу №2-14250/2010 (2-6162/11) за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенство «Верус» (далі - ТОВ «УФА «Верус»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості для огляду в судовому засіданні підчас розгляду даної цивільної справи.
       Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-14250/2010 (2-6162/11) ПАТ КБ "ПриватБанк" 12 листопада 2010 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року станом на 23 березня 2010 року у розмірі 206 396, 34 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 178 858, 31 доларів США, по процентам за користування кредитом - 15 863, 69 доларів США та пені у сумі 1 816,03 доларів США. 
       Отже, звертаючись з позовними вимогами 12 листопада 2010 року  ПАТ КБ "ПриватБанк" скористався своїм правом щодо дострокового повернення суми кредиту за кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року.
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2011 року зазначену позовну заяву повернуто ПАТ КБ "ПриватБанк".
       Як вбачається з матеріалів цивільної справи №0417/1299/2012 ПАТ КБ "ПриватБанк 26 жовтня 2011 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року станом на 07 жовтня 2011 року у розмірі 239 332, 55 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 168 208, 31 доларів США, по процентам за користування кредитом - 56 655, 72 доларів США та пені у сумі 14 468, 52 доларів США. 
       Ухвалою  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2012 року зазначену позовну заяву повернуто ПАТ КБ "ПриватБанк".
       Як вбачається з матеріалів даної справи №202/29556/13-ц ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовними вимогами до відповідачів про стягнення заборгованості станом на 18 липня 2013 року у розмірі 325 480,86 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 166 608,31 доларів США, заборгованість по процентам - 111 498,39 доларів США та пеня - 47 374,16 доларів США, на підтвердження утворенної заборгованості банком надано розрахунок.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з даним розрахунком зважаючи на наступне.
       Судом встановлено, що сторони кредитного договору № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року узгодили умови повернення ОСОБА_1 суми кредиту, відсотків та винагороди відповідно до договору про видачу траншу, графіку погашення кредиту та винагороди, проте не пізніше 04 квітня 2017 року (п.1.4 договору).
       Відповідно до договору про видачу траншу №1-33МФ/2007 від 06 квітня 2007 року строки повернення траншу кредиту та відсотків встановлюються відповідно до Графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток №1 договору)
       Відповідно до Графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток №1 договору) останній платіж за кредитом боржник зобов`язаний здійснити 25 квітня 2017 року.
       Разом з цим, зазначені кредитний договір та договір про видачу траншу діють до повного виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань (п.7.1 кредитного договору, п.5.1. договору про видачу траншу).
       Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору сторони погодили нарахування відсотків у розмірі 14% річних за користування кредитом у період з дати видачі траншу до дати його погашення кредиту, зокрема п.4 договору, також у період зазначений у Графіку погашення кредиту, процентів та винагороди.
Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти.
Враховуючи норми ст.1048 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такого з висновку прийшов Верховний Суд у свої постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Враховуючи, встановлення строку повернення кредиту за договором до 25 квітня 2017 року та звернення банка з позовом до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у листопаді 2010 року про дострокове повернення суми кредиту, колегія суддів приходить до висновку, що нараховані банком відсотки та пеня у розмірі визначеному кредитним договором стягненню не підлягають, оскільки дані нарахування можливо здійснювати лише у межах строку кредитування, який закінчився після вимоги банку про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором необхідно стягнути у розмірі, яка була банком визначена станом на 23 березня 2010 року, тобто на час подання позову у цивільній справі  №2-14250/2010 (2-6162/11) про дострокове стягнення кредиту в повному обсязі.
Отже, враховуючи вищевикладене та виходячи з меж заявлених позовних вимог колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості кредитним договором № 33МФ/2007 від 05 квітня 2007 року, яка підлягає стягненню з основної боржниці ОСОБА_1 складає 182 472 доларів США, що еквівалентно сумі 1 457 951, 28 грн. за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 18 липня 2013 року, та 14 508, 61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 166 608,31 доларів США, що еквівалентно сумі 1 331 200,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 15 863, 69 доларів США, що еквівалентно сумі 126 750, 88 грн. та пені у сумі 14 508, 61 грн.
В частині визначення суми пені в гривневому еквіваленті колегія суддів враховує вказівки Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2018 року, прийнятій у даній справі.
Щодо стягнення заборгованість з поручителя колегія суддів виходить з наступного.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на час укладання договорів поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Виходячи з того, що реалізувавши своє право щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом пред`явлення позову про стягнення суми кредитної заборгованості в повному обсязі у листопаді 2010 року та у жовтні 2011 року, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому кредитор повинен був пред`явити позов до поручителів протягом шести місяців після повернення позову банку.
Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, то передбачений ч. 4 ст.559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.
З матеріалів справи вбачається, що вкотре з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі, з поручителів банк звернувся 18 липня 2013 року, тобто з пропуском строку встановленого умовами договорів поруки, враховуючи звернення з позовними вимогами про дострокове стягнення кредиту у листопаді 2010 року та у жовтні 2011 року. 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виникла заборгованість за кредитним договором не підлягає стягненню з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк», оскільки їх порука за спірним кредитним договором припиналась у зв`язку з пропуском строку встановленого законом.
Під час нового апеляційного розгляду представником відповідача ОСОБА_5 надано заяву про застосування строків позовної давності, проте колегія суддів не може її задовольнити виходячи з наступного.
Можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-738цс15 від 24 червня 2015 року, № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року).
Разом з цим, рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Із такою заявою представник відповідача звернувся до суду апеляційної інстанції під час нового апеляційного розгляду даної справи, а тому судом апеляційної інстанції не можуть бути застосовані строки позовної давності. 
       Таким чином, враховуючи наведені норми закону, умови договору, невиконання позичальником зобов`язань щодо внесення чергових платежів, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Заборгованість підлягає стягненню з основної боржниці  ОСОБА_1  у розмірі  182 472 доларів США, що еквівалентно сумі 1 457 951, 28 грн. за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 18 липня 2013 року, та 14 508, 61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 166 608,31 доларів США, що еквівалентно сумі 1 331 200,40 грн.,  заборгованість по процентам за користування кредитом  у розмірі 15 863, 69 доларів США, що еквівалентно сумі 126 750, 88 грн. та пені у сумі 14 508, 61 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
       Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягненню заборгованості з відповідача на користь позивача в вищезазначеному порядку.
Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог з ОСОБА_1  підлягає стягненню судовий збір за подання позову апеляційної скарги на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4 105, 67 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" - задовольнити частково. 
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року - скасувати.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.         
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором ЗЗМФ/2007 від 05 квітня 2007 року у розмірі 182 472 доларів США, що еквівалентно сумі 1 457 951, 28 грн. за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 18 липня 2013 року, та 14 508, 61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 166 608,31 доларів США, що еквівалентно сумі 1 331 200,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 15 863, 69 доларів США, що еквівалентно сумі 126 750, 88 грн. та пені у сумі 14 508, 61 грн.
В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 4 105, 67 грн. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                        Е.Л. Демченко                                                

                                                                               М.О. Макаров