РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року
м. Рівне
Справа № 569/8080/20
Провадження № 22-ц/4815/532/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В., 
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2021 року у складі судді Гордійчук І. О., ухвалене в м. Рівне, повний текст складено 20 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про поновлення строку для прийняття спадщин, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що після смерті батька ОСОБА_3  відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 . У серпні 2018 року він повернувся із заробітків і взнав, що батько помер. Після отримання свідоцтво про смерть у вересні 2018 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через пропуск строку подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що відповідачка у судовому засіданні, заперечуючи позовні вимоги, посилалась на те, що позивач не спілкувався із своїм батьком через неприязні відносини і був необізнаний про смерть батька. Таке обґрунтування є надуманим і недоведеним і не може бути підставою для відмови у позові. В основу рішення суд неправильно поклав правову позицію Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі № 61-14038ск20. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.06.2018 року заведена спадкова справа, а 18.09.2019 року він вже звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. На момент смерті батька він був зареєстрований з ним у одному будинку. Нотаріус, приймаючи заяву ОСОБА_2 , зобов`язаний був повідомити усіх спадкоємців про відкриття спадкової справи. Судом спадкова справа не витребовувалась та її матеріали не досліджувались. Судом першої інстанції вказано, що у рішенні суду від 18.02.2020 року у справі № 569/5068/19 встановлено факт не проживання ОСОБА_1 з батьком не з причин неприязних відносин, а у зв`язку з проживанням його з сім`єю за іншою адресою в якій є дитина, що має тяжкі захворювання. Поважність причин пропуску строку прийняття спадщини і необхідність звернення до суду з позовом пов`язана з недобросовісними діями відповідачки. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1     ОСОБА_2   вказує, що рішення є законним, а апеляційна скарга безпідставна.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про  відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки вмотивував тим, що  у позивача  для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька не було об`єктивних перешкод для здійснення такої дії, а обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність інформації про смерть батька, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. 

Такий висновок є законним, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, відповідає вимогам матеріального, процесуального права, ґрунтується на правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №381/4482/16-ц.

Судом встановлено: батько сторін у справі (позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2 )  ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис №144, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6246490 від 18.01.2005р. 

25 червня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Оніщуком І. М. на підставі заяви ОСОБА_2 , як спадкоємця першої черги, було заведено спадкову справу №13-2018 (зареєстровано в Спадковому реєстрі того ж числа за №62622770). 

На день смерті спадкодавця у житловому будинку АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_3 , був зареєстрований позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 

ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_1 про встановлення факту непроживання відповідача в період з 06 липня 2016 року та станом на момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 і протягом шести місяців після його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будинку АДРЕСА_1 та встановлення факту неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2020 року встановлено факт, що ОСОБА_1 з 06.07.2016 та станом на момент смерті батька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та протягом шести місяців після смерті батька, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , в будинку за місцем реєстрації свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , постійно не проживав. В задоволенні вимоги про встановлення факту неприйняття ОСОБА_1 спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 відмовлено. Рішення набрало законної сили.

24.09.2018 року із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька, до нотаріуса звернувся ОСОБА_1 . 

Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Оніщуком І. М. 20.03.2020 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на будинковолодіння АДРЕСА_1 відмовлено. Підставою відмови нотаріус вказав неподання спадкоємцем документів, що підтверджують право спадкодавця на будинок та право ОСОБА_1 на спадщину.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з даним позовом до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами у розумінні положень статті 1272 ЦК України, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що причини, на які посилається позивач, а саме перебування за межам області та неможливість тимчасового приїзду в м. Рівне, недобросовісна поведінка відповідачки, не є такими, що позбавляли його можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Приходячи до переконання про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року № 1320цс17.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань, які заслуговували б на увагу, і які спростовували би висновки рішення суду першої інстанції, тому, на переконання апеляційного суду, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.
Головуючий                                                        Н. М. Ковальчук 
Судді:                                                                С. В. Хилевич 
                                               С. В. Боймиструк