ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7074/21 Справа № 183/2812/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Оладенко  О. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,
при секретарі: Усик А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Новомосковської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
       У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Новомосковської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
       У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відділу державної реєстрації виконавчого комітету Новомосковської міської ради про відмову в закритті розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язати відповідача здійснити закриття розділу №1614538912119 за адресою: АДРЕСА_1 .
       Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач через адвоката звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що даний спір не містить ознак публічно-правового, тому не може розглядатися за правилами КАС України.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
       Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір про речові права уже вирішено судами, рішення яких набрали законної сили, спір щодо оскарження дій державного реєстратора підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, так як в основі має публічно-правовий характер.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
       У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
       Згідно ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
       Вжитий у цій процесуальній нормі термін “суб`єкт владних повноважень” означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).
       Таким чином, аналіз вказаних норм свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
       Відповідно до ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
       За приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
       Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, при цьому, вимоги щодо реєстраційних дій можуть бути похідними від спору щодо права власності на таке майно.
       Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стало порушення відповідачем, на думку позивача, його права на вільне володіння спадковим майном у зв`язку із відмовою відповідача закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
       Так, за приписами ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, про що державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача.
       У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.
       Таким чином, з аналізу вищезазначених норм процесуального та матеріального права вбачається, що даний спір не є публічно-правовим та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а випливає із цивільних правовідносин щодо майнового права позивача на спадковий об`єкт нерухомого майна.
       Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
       Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.
       Аналогічна правова позиція щодо юрисдикції таких спорів викладена і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №802/1792/17а, від 04.04.2018р. у справі №817/567/16.
       За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи належить до юрисдикції адміністративного суду є помилковим, необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства України.
       Суд першої інстанції постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи, невірно застосував положення процесуального закону.
       За таких обставин ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскільки, при постановленні оскаржуваної ухвали суд порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
       Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року — скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач        

                                                                               І.Ю. Ткаченко

                                                                М.М. Пищида