Ухвала
іменем України 
28 липня 2021 року
м. Київ
Справа № 739/902/20
Провадження № 51-3630 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 7 липня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області 
від 7 липня 2021 року заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 залишено без розгляду.
УхвалоюЧернігівського апеляційного суду від 12 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу місцевого суду. 
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційної скаргою, в якій просить переглянути вищевказані судові рішення у касаційному порядку, посилаючись при цьому на Рішення Конституційного Суду України № 4-р(11)2020 від 17 червня 2020  року.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Відповідно до положень ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першоюцієї статті.
Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 7 липня 2021 року, якою залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , прийнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
При цьому апеляційний суд, з посиланням на вимоги ст. 309 КПК України, якою визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, правильно зазначив, що з огляду на наведену норму закону, ухвала судді про залишення без розгляду заяви про відвід слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з таким висновком апеляційного суду з огляду й на те, що у ч. 4 ст. 81 КПК України передбачено можливість ухвалення судом рішення про залишення без розгляду повторної заяви про відвід, та вважає, що відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Посилання ж скаржника на Рішення Конституційного Суду України № 4-р(11)2020 від 17 червня 2020 року у даному випадку є неприйнятним, оскільки зазначеним рішенням визнано неконституційними положення ч. 3 ст. 307 КПК України, що стосуються заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. 
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 на ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 7 липня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                       ОСОБА_3