Ухвала
16 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 303/7132/18
провадження № 61-13240ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною ОСОБА_2 , на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 червня 2021 року у справіза первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , у якому просили зобов`язати відповідача у п`ятиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили, подати будь-якому державному реєстратору прав на нерухоме майно заяву про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку від 25 липня 2018 року № 27221360 на квартиру АДРЕСА_1 , та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження цієї квартири від 27 лютого 2008 року № 6679333.
У грудні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути інфляційні витрати та 3 % річних у розмірі 121 622,78 грн, що за період з 23 грудня 2014 року по 01 грудня 2018 року за прострочення виконання рішення суду від 09 лютого 2015 року.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 борг у розмірі 4 455,79 грн згідно простроченого виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2015 року у справі № 308/133/15-ц.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Зобов`язано ОСОБА_5 у п`ятиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили, подати будь-якому державному реєстратору прав на нерухоме майно заяву про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 , та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження цієї квартири.
В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії залишено без змін.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2020 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення коштів скасовано і справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Предметом розгляду в суді апеляційної інстанції була апеляційна скарга ОСОБА_5 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року у частині зміни рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі                             4 455,79 грн згідно простроченого виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2015 року.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року змінено та викладено в наступній редакції:
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 46 310 грн. 04 коп., що становить індекс інфляції за період 01.11.2015 року по 22.10.2018 рік - 37 331,28 грн. та 3 % річних за період 01.11.2015 р. по 22.10.2018 року, що становить 8 978,796 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
03 серпня 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про зобов`язання вчинити дії та стягнення інфляційних витрат та 3 % річних у розмірі                              121 622,78 грн. 
Зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, ціна позову в ній не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ,                        06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною ОСОБА_2 , на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 червня 2021 року у справіза первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                        М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
В. І. Крат