ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р.	Справа № 480/2529/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, по справі № 480/2529/21
          за позовом            Сумської міської ради  
          до            Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)                    
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ

Сумська міська рада (далі по тексту - позивач, СМР) 23.06.2020 звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі по тексту - відповідач), в якій просить скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича від 09 березня 2021 року ВП № 63958038 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесені оскаржуваної постанови про накладення штрафу державним виконавцем порушено приписи Закону України “Про виконавче провадження”, нез`ясовано обставини, які перешкоджали виконанню судового рішення, а тому не враховано, що рішення суду позивачем не виконано з поважних причин.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 480/2529/21 у задоволенні позовних вимог Сумської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови – відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 480/2529/21 скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що державний виконавець в оскаржуваній постанові дійшов передчасного висновку про те, що Сумська міська рада не виконала судове рішення по справі № 480/4439/20, оскільки виконавцем не з`ясовувалось питання поважності причин невиконання рішення суду. Висновок суду першої інстанції про невиконання рішення суду протягом тривалого часу без поважним причин вважає передчасним та неправильним, оскільки у відповідача відсутні важелі впливу на депутатів місцевої ради прийняти відповідне рішення на виконання рішення суду. В свою чергу матеріалами справи підтверджено здійснення позивачем усіх передбачених Законом дій для виконання рішення суду, проте непідтримання проекту рішення депутатами на пленарних сесіях міської ради не може бути підставою для притягнення до відповідальності Сумської міської ради.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 по справі № 480/4439/20, крім іншого, зобов`язано Сумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
21.12.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі- Відділ) Діхтяренко В.О. (далі – державний виконавець) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 63958038 з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Копію постанови надіслано боржнику у відповідності до вимог ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження” рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
На виконання рішення суду питання надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою було винесено 29.12.2020 на розгляд постійної депутатської комісії, яка дане питання розглянула та рекомендувала підготувати проект рішення ради в двох редакціях (надати/відмовити).
Проекти рішень були підготовлені та винесені на розгляд на найближче пленарне засідання сесії Сумської міської ради, яке відбулось 27.01.2021.
06.01.2021 на адресу Відділу надійшла заява СМР про відкладення проведення виконавчих дій.
11.01.2021 державним виконавцем на підставі ст. 32 Закону України “Про виконавче провадження”, винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження.
22.01.2021 на адресу відділу надійшла заява СМР про відкладення проведення виконавчих дій.
25.01.2021 державним виконавцем на підставі ст. 32 Закону України “Про виконавче провадження”, винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження.
Відповідно до витягу із протоколу III сесії Сумської міської ради 27.01.2021 рішення ані про надання дозволу, ані про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 прийнято не було (не вистачило голосів).
Зазначені вище проекти рішень були повторно винесені на розгляд чергової IV сесії Сумської міської ради 24.02.2021, про що державний виконавець також повідомлявся листом від 15.02.2021.
15.02.2021 на адресу відділу надійшла заява СМР про відкладення проведення виконавчих дій.
16.02.2021 державним виконавцем на підставі ст. 32 Закону України “Про виконавче провадження”, винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження.
Відповідно до витягів з протоколу 4 сесії Сумської міської ради 8 скликання від 24.02.2021, на вказаному засіданні ради не було прийнято жодне рішення на виконання рішення суду, відносно заяви ОСОБА_1 (не вистачило голосів).
09.03.2021 державним виконавцем на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження”, винесено оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 5100,00 грн. Копію постанови надіслано боржнику у відповідності до вимог ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження” рекомендованим листом з повідомленням про вручення та встановлено новий строк виконання до 10 робочих днів.
25.03.2021 на адресу боржника направлена вимога про хід виконання виконавчого провадження. Станом на 01.04.2021 відповідь на вимогу на адресу відділу не надходила.
01.04.2021 державним виконавцем відповідно до ст.ст. 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження”, винесена постанова про накладення на позивача штрафу в сумі 10200,00 грн. Копію постанови надіслано боржнику у відповідності до вимог ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження”.
01.04.2021 державним виконавцем на підставі ст. 18, 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” та ст.382 Кримінального кодексу України направлено повідомлення про притягнення винних осіб до відповідальності за невиконання судового рішення.
01.04.2021 державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження та до суду разом з виконавчим документом.
Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу від 09.03.2021 у ВП № 63958038, вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення штрафу є правомірною, оскільки рішення суду по справі № 480/4439/20 позивачем не виконано за відсутності поважних причин (через відсутність на пленарному засіданні в повному складі депутатів або неголосування присутніх під час розгляду проекту рішення), а інших обставин, які б об`єктивно унеможливлювали прийняття депутатами Сумської міської ради, як членами колегіального органу, позивачем не наведено, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 №1404-VIII.
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про накладення штрафу (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження”)
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України “Про виконавче провадження” примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Частиною 1 ст. 13 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочинається з прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.
В силу приписів ч. 3 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Приписами ч. 1 ст. 75 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з ч.2 ст. 14 КАС україни судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3 ст.14 КАС України).
В свою чергу, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.
Аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку, що правовою підставою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що виконавчий лист видано з приводу примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі №480/4439/20, яке набрало законної сили.
Вказаним рішенням відповідача, Сумську міську раду зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. 
Колегією суддів встановлено, що проект рішення про надання (відмову в наданні) ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею до 0,0500 га, неодноразово виносився на розгляд сесії Сумської міської ради. Рішення ані про надання відповідного дозволу, ані про відмову у такому надані, не було прийняте внаслідок недостатньої кількості голосів депутатів міської ради на пленарному засіданні сесії міської ради, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
У частині сьомій статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У цій же частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
Виходячи зі змісту положень частин 1-3 статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених цим Законом, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до  Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.
За приписами частин 1 та 3 статті 49 Закону України “Про місцеве самоврядування в України” депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.
Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.
В силу повноважень, наданих депутату Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні”, депутат місцевої ради має право ухвального голосу, а не зобов`язаний віддати свій голос за підготовлений виконавчим органом проект рішення.
Поважність причин невиконання вказаного рішення позивач обґрунтовує відсутністю важелів впливу щодо зобов`язання депутатів міської ради прийняти відповідне рішення від імені Сумської міської ради. 
Даючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень під час розгляду даної заяви та вирішуючи питання наявності поважних причин невиконання рішення суду боржником, який є суб`єктом владних повноважень та колегіальним органом, колегія суддів зауважує, що наділення законодавецем депутатів місцевої ради правом ухвального голосу, не звільняє їх від обов`язку забезпечити активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, нести обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконувати їх доручення. 
Однак, у спірних відносинах, як вбачається з матеріалів справи, депутати допустили ухилення від виконання своїх обов`язків (будучи присутніми на засіданні не голосували ані "за" ані "проти", або були відсутні без наведення будь-яких поважних причин для цього).
При цьому, позивач не наведено об`єктивних причин, з яких депутати Сумської міської ради, як члени колегіального органу, не були присутні на пленарному засіданні в повному складі, а присутні - не голосували під час розгляду проекту рішення. Вказана бездіяльність позивача та депутатів ради свідчить про ухилення радою від виконання судового рішення.
Колегією суддів взято до уваги, що до прийняття спірної постанови державним виконавцем декілька разів (11.01.2021, 25.01.2021 та 16.02.2021), на підставі ст. 32 Закону України “Про виконавче провадження”, за заявами СМР від 06.01.2021, 22.01.2021 та 15.02.2021) винесено постанови про відкладення проведення виконавчих дій, що не призвело до виконання судового рішення.
Слід відмітити, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить виключень та/або вказівок з приводу порядку виконання рішення суду колегіальними органами, що, в свою чергу, дає підстави стверджувати, що законодавцем розроблено єдиний підхід до всіх учасників виконавчого провадження, а тому посилання позивача на поважність причин невиконання рішення суду з вказаних підстав є необґрунтованими.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а оскаржувана постанова про накладення штрафу від 09.03.2021, складена в межах виконавчого провадження № 63958038, прийнята правомірно, оскільки рішення суду не виконано без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
З урахуванням висновків суду у цій справі, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Сумської міської ради  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 480/2529/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій