Справа № 149/2772/20
Провадження № 22-ц/801/1302/2021
Категорія: 76
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року	Справа № 149/2772/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О.В., Медвецького С.К.,
з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Управління освіти Хмільницької міської ради Вінницької області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Олійника І.В., в залі суду,
встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління освіти Хмільницької міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування наказу про дисциплінарне стягнення.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 працює на посаді директора КЗ "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області" і наказом Управління освіти Хмільницької міської ради №78-к від 16.11.2020 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків, що призвело до порушення санітарно - гігієнічних норм та недотримання наказів управління освіти міської ради в частині забезпечення щоденного контролю за станом відвідування занять здобувачами освіти, виходом на роботу усіх працівників, а також забезпечення виконання профілактичних заходів щодо попередження масового розповсюдження гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом і гострих респіраторних інфекцій. 
Позивач зазначає, що зміст наказу не містить конкретних фактів та ґрунтується на припущеннях, оскільки в даному наказі не вказано, які конкретно посадові обов`язки він не виконав, які порушення трудових обов`язків та трудової дисципліни вчинені позивачем, не вказано конкретного факту його дій (бездіяльності), тобто відсутній конкретний дисциплінарний проступок, що може бути підставою для дисциплінарної відповідальності. 
На підставі викладеного, позивач звернувшись в суд з даним позовом просив скасувати наказ Управління освіти Хмільницької міської ради Вінницької області №78-к від 16.11.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року позов задоволено повністю.
Скасовано наказ Управління освіти Хмільницької міської ради Вінницької області №78-к від 16.11.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».
Стягнуто з Управління освіти Хмільницької міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 840 грн 80 коп.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача про незабезпечення позивачем щоденного контролю за станом відвідування занять, виходом на роботу усіх працівників, невиконання профілактичних заходів щодо попередження розповсюдження коронавірусу не знайшли свого підтвердження. 
Також у рішенні місцевого суду зазначено про те, що у оскаржуваному наказі не зазначено в чому конкретно полягає порушення чи неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, трудової дисципліни, не встановлено вину позивача, а також відсутні будь-які негативні наслідки. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що висновок суду першої інстанції про те, що в наказі про оголошення догани не зазначено за які порушення накладено дисциплінарне стягнення є невірним, оскільки вказане зазначено у тексті самого наказу.
Судом першої інстанції не взято до уваги покази свідка ОСОБА_4 , а твердження про те, що будь – яких доказів, які б давали підстави не допускати до роботи ОСОБА_5 не було, є суперечливим, так як остання не дочекавшись результату тесту та не маючи закритого листка тимчасової непрацездатності, приступила до роботи. Листок непрацездатності у заклад освіти протягом 09.11.2020 – 10.11.2020 не надавався, при цьому він містить три виправлення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду без змін.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували надавши відповідні пояснення. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2020 між Управлінням освіти Хмільницької міської ради та ОСОБА_3 укладено строковий трудовий договір №1, відповідно до якого позивача призначено на посаду директора КЗ "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області", строк дії договору з 01.07.2020 по 30.06.2021 (а.с. 90-93).
Рішенням позачергового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Хмільницької міської ради Вінницької області №35/78 від 11.11.2020 (а.с. 26-28), внаслідок підтвердження захворювання на Covid-19 10.11.2020 вчительки КЗ "ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 м. Хмільника Вінницької області", серед іншого, вирішено призупинити функціонування КЗ ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області з 12 до 23.11.2020 (включно), а також провести службове розслідування за вказаним фактом.
Відповідно до акта службового розслідування встановлення причин та обставин, що призвели до порушень Закону України "Про повну загальну середню освіту" в КЗ “ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області” від 13.11.2020 в ході проведення службового розслідування встановлено, що відокремленим структурним підрозділом Хмільницького міськрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Вінницький обласний лабораторний Центр МОЗ України" було проінформовано начальника управління освіти Хмільницької міської ради про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчительки англійської мови КЗ “ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області” ОСОБА_5 підтверджено захворювання на COVID-19, однак ОСОБА_5 не дочекавшись результату ПЛР-тесту, приступила до роботи 09.11.2020 і пропрацювала в звичному режимі, проводила уроки, контактувала з колегами. Листок непрацездатності з відміткою "приступити до роботи" у заклад ЗОШ протягом 09.11.2020 - 10.11.2020 не надала, однак адміністрація закладу дозволила останній приступити до роботи після хвороби, без наявності закритого листка непрацездатності. Комісія дійшла висновку, що зазначені в інформації ВСП Хмільницького міськрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Вінницький обласний лабораторний Центр МОЗ України" факти дії вчительки англійської мови КЗ “ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області” Оніщенко Ю.Ю., а в подальшому і дії директора ОСОБА_1 , заступника директора ОСОБА_6 - є порушенням та неналежним виконанням вимог законодавчих та нормативних документів, зокрема ст. 21 Закону України "Про повну загальну середню освіту", ст. 54 Закону України "Про освіту", п. 7.3 Статуту КЗ “ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області”, посадових обов`язків директора, заступника директора та вчительки англійської мови. З метою недопущення у подальшому подібних фактів, комісія рекомендувала притягнути до відповідальності директора КЗ “ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області” Євтодія М.А. Від підпису акта службового розслідування ОСОБА_1 відмовився (а.с. 51, 52-53, 54-55, 57).
Наказом Управління освіти Хмільницької міської ради №78-к від 16.11.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " (а.с. 8, 56) за неналежне виконання посадових обов`язків, що призвело до порушення санітарно - гігієнічних норм та недотримання п. 2.2 наказу управління освіти міської ради №106 від 06.10.2020 “Про продовження карантинних заходів у закладах освіти” в частині забезпечення щоденного контролю за станом відвідування занять здобувачами освіти, виходом на роботу усіх працівників, п. 2.2 наказу управління освіти міської ради №110 від 16.10.2020 “Про продовження карантинних заходів у закладах освіти” в частині забезпечення виконання профілактичних заходів щодо попередження масового розповсюдження гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом і гострих респіраторних інфекцій, директору КЗ “ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області” ОСОБА_1 оголошено догану.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Статтею 140 КЗпП України визначено, що  трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, зокрема догана.
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 60 ЦПК України 2004 року у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача.
Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.
Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №452/970/17 (провадження №14-157цс19) зроблено висновок, що «роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином».
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №664/2820/15-ц; від 28 квітня 2020 року у справі за №755/12434/17; від 11 жовтня 2018 року у справі за № 489/2451/17 зроблено висновок, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі №572/1644/17-ц (провадження №61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного наказу стало неналежне виконання директором КЗ "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області" посадових обов`язків, що призвело до порушення санітарно - гігієнічних норм та недотримання наказів управління освіти міської ради в частині забезпечення щоденного контролю за станом відвідування занять здобувачами освіти, виходом на роботу усіх працівників, а також забезпечення виконання профілактичних заходів щодо попередження масового розповсюдження гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом і гострих респіраторних інфекцій. 
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, у чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали причиною для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Разом з тим, наказ про оголошення позивачу догани, не містить посилання на те, які саме порушення посадової інструкції та який саме конкретно дисциплінарний проступок вчинив директор КЗ "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 м. Хмільника Вінницької області" ОСОБА_1 . 
Отже, в даному випадку наказ про оголошення позивачу догани не містить посилання на те, які саме порушення посадової інструкції та який саме конкретно дисциплінарний проступок вчинив позивач.
Посилання відповідача на неналежне виконання директором школи посадових обов`язків, що призвело до порушення санітарно - гігієнічних норм та недотримання п. 2.2 наказу управління освіти міської ради №106 від 06.10.2020 “Про продовження карантинних заходів у закладах освіти” в частині забезпечення щоденного контролю за станом відвідування занять здобувачами освіти, виходом на роботу усіх працівників, п. 2.2 наказу управління освіти міської ради №110 від 16.10.2020 “Про продовження карантинних заходів у закладах освіти” в частині забезпечення виконання профілактичних заходів щодо попередження масового розповсюдження гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом і гострих респіраторних інфекцій, не вказує на конкретний, вчинений останнім, дисциплінарний проступок, а носить загальний характер.
Відтак, доводи апеляційної скарги про невірність висновку суду першої інстанції щодо не зазначення у наказі про оголошення догани за які порушення накладено дисциплінарне стягнення, є безпідставними. 
Крім того, як встановлено судом, на підтвердження можливості виходу на роботу, ОСОБА_5 було надано листок непрацездатності, відповідно до якого остання перебувала на амбулаторному лікуванні з 28.10.2020 по 06.11.2020. У вказаному листку непрацездатності зазначено, що до роботи остання може приступити 07.11.2020. При цьому, як зазначила сама ОСОБА_5 , самопочуття у неї було добре, в результаті чого вона 09.11.2020, з урахуванням того, що 07.11.2020 та 08.11.2020 були вихідні, приступила до роботи. 
Також, судом встановлено, що про позитивний результат тесту на Covid-19 ОСОБА_5 дізналася лише 10.11.2020, про що одразу повідомила на роботі та пішла повторно на лікарняний з 11.11.2020, здавши повторний тест, який виявився негативним. 
Відтак, будь-яких доказів, які б давали ОСОБА_1 підстави не допускати до роботи вчителя ОСОБА_5 не було, як і не було доказів та інформації щодо наявності у ОСОБА_5 станом на 09.11.2020 захворювання на Covid-19.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дисциплінарна відповідальність за вчинення проступку має бути застосована не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
А тому, суд першої інстанції правомірно задовольнив позов через недоведеність винних дій позивача щодо порушення трудової дисципліни, які б могли бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани.
Посилання скаржника на те, що ОСОБА_5 не дочекавшись результату тесту та не маючи закритого листка тимчасової непрацездатності, приступила до роботи, судом до уваги не приймаються, оскільки як вбачається з матеріалів справи, лікарняний лист останній було дійсно закрито 06.11.2020, та вказано, що приступити до роботи вона може з 07.11.2020. 
Доводи апеляційної скарги про те, що наданий ОСОБА_5 листок непрацездатності містить три виправлення, а відтак є недійсним, безпідставні, оскільки не спростовують факту дійсного перебування особи на лікарняному у зазначений період та не можуть слугувати підставою для скасування законного рішення суду. 
Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права і вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти порушень ОСОБА_1 посадових обов`язків, про які зазначено в оскаржуваному наказі, а тому дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача неправомірно.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про задоволення позову зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення відповідачем характеру спірних правовідносин.
Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного позивачем рішення.
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та скасування наказу про дисциплінарне стягнення. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: О. В. Ковальчук

С. К. Медвецький