УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/1431/20 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №288/1431/20 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»
на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Рудника М.І. у смт Попільня,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (далі – КС «Центр фінансових послуг» або кредитна спілка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в сумі 12 964 грн. 97 коп., яка складається із: 3 329,75 грн. тіла кредиту за період із 22 травня 2019 року по 17 вересня 2020 року; 8 184,41 грн. - процентів за період із 22 травня 2019 року по 17 вересня 2020 року; 450,38 грн. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період із 28 листопада 2018 року по 31 серпня 2020 року; 397,17 грн. - трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом за період із 28 листопада 2018 року по 17 вересня 2020 року; 603,26 грн. - трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за період із 28 листопада 2018 року по 17 вересня 2020 року. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 03 жовтня 2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір кредитної лінії №В25/106/18/148/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого кредитна спілка зобов`язалася надати відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності платності, цільового використання та забезпеченості, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Строк дії договору – 12 місяців, тобто до 03 жовтня 2019 року. Окрім того, 03 жовтня 2018 року сторони уклали додатковий договір про транш №1 до кредитного договору, відповідно до умов якого кредитна спілка надає ОСОБА_1 транш у розмірі 8 000 грн. Сума залишку виданого відповідачу кредиту складає 8 000 грн. Строк дії додаткового договору про транш – із 03 жовтня 2018 року по 03 жовтня 2019 року. Сторони погодили графік платежів. Кредитна спілка виконала умови договору та перерахувала ОСОБА_1 кошти в сумі 8 000 грн. на картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується платіжним дорученням №18535 від 03 жовтня 2018 року. Проте, відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором кредитної лінії №В25/106/18/148/21СЗ від 03 жовтня 2018 року в сумі 3 524 грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 571 грн. 48 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, КС «Центр фінансових послуг» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого суд застосував закон, що не підлягав застосуванню до спірних правовідносин, а також недодержання норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду в частині стягнення 70,04 грн. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту, 125,07 грн. трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом, а також щодо відмови у стягненні 8 184,41 грн. заборгованості з сплати процентів за період із 22 травня 2019 року по 17 вересня 2020 року, 603,26 грн. трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за період із 28 листопада 2018 року по 17 вересня 2020 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь кредитної спілки 8 184,41 грн. - суму заборгованості за процентами за період із 22 травня 2019 року по 17 вересня 2020 року, 450,38 грн.- інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період із 28 листопада 2018 року по 31 серпня 2020 року; 397,17 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом за період із 28 листопада 2018 року по 17 вересня 2020 року; 603,26 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за період із 28 листопада 2018 року по 17 вересня 2020 року. Доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що відповідно до умов договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Сторони домовилися про те, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії. Твердження суду про те, що позивач направив відповідачу письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не відповідає дійсності, оскільки в листах, направлених відповідачу 15 березня 2019 року за вих.№389/9 та 28 листопада 2019 року №2937/19, йшлося лише про сплату простроченої заборгованості, а не про дострокове стягнення, як помилково зазначив суд першої інстанції. Також посилання суду першої інстанції на те, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2019 року в справі №288/836/19 підтверджується дострокове стягнення заборгованості не відповідає дійсності, оскільки у вказаному судовому рішенні не йдеться про задоволення вимог про дострокове стягнення заборгованості. Суд першої інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 25 травня 2016 року в справі №6-157цс16, де зазначено, що проценти і штрафні санкції на заборгованість по кредиту нараховується боржнику або поручителю і після ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора до його фактичного виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені завчасно із використанням засобів, які забезпечують фіксацію виклику, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не спрямовували. Участь у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до змісту частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 03 жовтня 2018 року між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальником) укладений кредитний договір кредитної лінії №В25/106/18/148/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі – кредитний договір кредитної лінії), за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом (загальним розміром) 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором (а.с.6-7).

За положеннями п.3.2 вищевказаного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. 

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц) міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наразі Велика Палата Верховного Суду не відступила від таких правових висновків.

Отже, враховуючи зазначену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, позивач вправі нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом до спливу визначеного договором строку кредитування, а не до дня повного погашення заборгованості за кредитом, а доводи апеляційної скарги щодо права кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом після 03 жовтня 2019 року та по 17 вересня 2020 року повністю спростовується викладеним вище та додаткового правового обґрунтування не потребує.

У пункті 3.3 кредитного договору кредитної лінії сторони досягли домовленості, що тип процентної ставки – змінювана. Розмір змінюваної процентної ставки визначається наступним чином: ЗПС = (ІСЦппп/2*Ррк+БПС) процентів річних, де ЗПС - змінювана процентна ставка, ІСЦппп –індекс споживчих цін (індекс інфляції) за місяць, що передував місяцю, в якому допущено прострочення платежу, Ррк - рівень ризику кредиту, БПС - базова процентна ставка. ІСЦппп (індекс споживчих цін (індекс інфляції) за місяць, що передував місцю, в якому допущено прострочення платежу) визначається індексом, що використовується при здійсненні розрахунку змінюваної процентної ставки за користування кредитом, публікується щомісяця в офіційних періодичних виданнях виконавчої влади (в тому числі у газеті «Урядовий кур`єр») та вказується у процентах. Ррк (рівень ризику кредиту) визначається в залежності від дотримання позичальником умов кредитного договору. а саме: кредитом з нормальним рівнем ризику визначається кредит у разі дотримання позичальником умов цього договору про своєчасне повернення кредиту та сплату процентів згідно з графіком платежів, або у разі надходження планового платежу в повному обсязі в строк, що не перевищує 3 (три) календарні дні від дати платежу, передбаченого графіком платежів. Для кредитів з нормальним рівнем ризику Ррк дорівнює нулю (Ррк=0). Визнання кредиту кредитом із підвищеним рівнем ризику відбувається за умови порушення позичальником передбаченого графіком платежів терміну повернення кредиту та сплати процентів понад три календарні дні в повному обсязі або частково. Для кредитів із підвищеним рівнем ризику Ррк дорівнює два (Ррк=2). БПС (базова процентна ставка) складає 84% річних. У випадку дотримання позичальником графіку платежів кредит визначається кредитом з нормальним рівнем ризику (Ррк=0) та розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату видачі кредиту становить 84% річних.

Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів. Строк, на який надається кредит та графік платежів зазначаються у додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною даного договору (п.3.5 кредитного договору кредитної лінії).

Також у 5.1 кредитного договору кредитної лінії прописано, що договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 03 жовтня 2019 року (строк дії договору – 12 місяців), але в будь-якому випадку зобов`язання за договором діють до моменту повного фактичного їх виконання позичальником.

Між сторонами укладений додатковий договір про транш №1 від 03 жовтня 2018 року, за умовами якого позивач надає відповідачу транш згідно з кредитним договором кредитної лінії в сумі 8 000 грн. Строк дії додаткового договору про транш - з 03 жовтня 2018 року по 03 жовтня 2019 року, що складає 365 дня. Сторони погодили графік платежів (дата останнього платежу – 03 жовтня 2019 року). Реальна річна процентна ставка, розрахована з дотриманням графіку платежів, ставить 49,08 % річних.

Платіжним дорученням від 03 жовтня 2018 року №18535 кредитна спілка перерахувала ОСОБА_1 на його картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», 8 000 грн (а.с.13). Отже, позивач свої зобов`язання за правочином виконав належним чином у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням та належними чи допустимими доказами не спростовано.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша ст.526 ЦК України).

Як убачається із розрахунку заборгованості відповідачем у рахунок погашення заборгованості 27 листопада 2018 року сплачено: 1 012,61 грн. на погашення процентів за користування кредитом та 667,39 грн. - на повернення тіла кредиту. Матеріали справи не містять доказів того, що на виконання свої обов`язків щодо своєчасного повернення тіла кредиту та сплати процентів відповідачем були здійснені інші платежі. Отже, відповідач не виконав договірних зобов`язань.

Листом від 15 березня 2019 року №389/19 позивач вимагав від відповідача здійснити сплату простроченої заборгованості, яка складала станом на 15 березня 2019 року тіло кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.51).

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2019 року, яке набрало законної сили 01 серпня 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки заборгованість за кредитним договором №В25/106/18/148/21СЗ від 03 жовтня 2018 року в сумі 6 987,01 грн. (а.с.52-53). Із мотивувальної частини вищевказаного рішення суду першої інстанції вбачається, що заборгованість складається з: заборгованості за тілом кредиту станом на 21 травня 2019 року – 4 002,86 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом за період із 28 листопада 2018 року по 21 травня 2019 року.

Із огляду на зміст листа від 15 березня 2019 року та рішення суду від 02 липня 2019 року суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач скористався правом вимоги про дострокове повернення кредиту. Натомість доводи апеляційної скарги грунтуються на наданих сторонами доказах, що містяться у матеріалах справи, та спростовують висновок суду першої інстанції про дострокове стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом.

Лист кредитної спілки до позичальника від 28 листопада 2019 року №2937/19 із вимогою про сплату простроченої заборгованості станом на 28 листопада 2019 року також не свідчить про пред`явлення кредитною спілкою вимоги до позичальника за частиною другою ст.1050 ЦК України, оскільки за умовами договору, зокрема графіком, тіло кредиту слід було повернути у повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитом принаймні не пізніше 03 жовтня 2019 року (а.с.14).

Матеріали справи не містять доказів того, що рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2019 року, яке набрало законної сили 01 серпня 2019 року, ОСОБА_1 виконане.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року в справі №6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на сплату боржником процентів.

Приймаючи до уваги викладені вище мотиви, апеляційний суд доходить висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача тіло кредиту в сумі 3 329,75 грн. (8 000 грн. (сума наданого тіла кредиту) – 667,39 грн. (сплачено 27 листопада 2018 року в погашення тіла кредиту) – 4 002,86 грн. (тіло кредиту, що стягнуто станом на 21 травня 2019 року рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2019 року) та проценти за користування кредитом в сумі 2 122,34 грн. за період із 22 травня 2019 року по 03 жовтня 2019 року. У стягненні решти процентів за користування кредитом в сумі 6 062,07 грн. за період із 04 жовтня 2019 року по 17 вересня 2020 року належить відмовити за безпідставністю таких вимог (8 184,41 – 2 122,34).

Згідно з частиною другою ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої ст.625 ЦК України нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення також інфляційній втрати у сумі 184,51 грн. за період з 03 жовтня 2019 року по 31 серпня 2020 року (3 329,75 грн. (тіло кредиту, що належить до стягнення у даній справі) + 4 002, 86 грн. (тіло кредиту, стягнуте рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2019 року) = 7 332,61 грн; 7 332,61 х 1,0251629 (сукупний індекс інфляції) = 7 517,12 грн.; 7 517,12 грн. - 7 332,61 грн. (неповернуте тіло кредиту) = 184,51 грн). У стягненні решти інфляційних втрат в сумі 265,87 грн. слід відмовити (450,38 – 184,51).

Також належать до часткового стягнення три процента річних від простроченого тіла кредиту та від прострочених процентів за користування кредитом за період із 03 жовтня 2019 року по 17 вересня 2020 року: 7 332,61 х 3% х 350 дн.: 365 дн. = 210,94 грн. (3% річних від простроченої суми зобов`язання за тілом кредиту); 2 122,34 грн. + 2 953,15 грн. (прострочені проценти за користування кредитом, що стягнуті рішенням Попільнянського районного суду від 02 липня 2019 року) х 3% х 350 дн. : 365 дн. = 146,01 грн. (3% річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за користування кредитом). У стягненні решти трьох процентів річних від простроченого тіла кредиту в сумі 186,23 грн. (397,17 – 210,94) та трьох процентів річних від прострочених процентів за користування кредитом у сумі 457,25 грн (603,26 – 146,01) слід відмовити. 

Оскільки має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, то за приписами ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову. 

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених на 46,28% вимог (5 255 х 46,28% 6 100% = 2 432,01 грн.).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» задовольнити частково.
Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» (ЄДРПОУ: 33738861, м.Київ, вул.Жилянська, 68, приміщення 321, кімната 2) заборгованість за кредитним договором кредитної лінії від 03 жовтня 2018 року №В25/106/18/148/21СЗ в сумі 5 993 грн. 55 коп., яка складається із: 3 329 грн. 75 коп. – заборгованості з тіла кредиту; 2 122 грн. 34 коп. – заборгованості зі сплати процентів за період з 22 травня 2019 року по 03 жовтня 2019 року; 184 грн. 51 коп. – інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 03 жовтня 2019 року по 31 серпня 2020 року; 210 грн. 94 коп. – 3% річних від простроченої суми зобов`язання за тілом кредиту за період з 03 жовтня 2019 року по 17 вересня 2020 року; 146 грн. 01 коп. – 3% річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за період з 03 жовтня 2019 року по 17 вересня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» 2 432 грн. 01 коп. судового збору.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: