ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1854/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №340/1854/20 за позовом  Дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”  до  Головного управління Державної податкової служби України в Кіровоградській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:

ДП “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “Автомобільні дороги України”     звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення -рішення від 31 жовтня 2018 року:
- № 0002791304 в частині накладення штрафу на суму 304633,28 грн.;
- № 0002801304  в частині накладення штрафу на суму 23851,82 грн. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції  може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними  у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.     
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, у період з 12 вересня по 09 жовтня 2018 року посадовими особами податкового органу проведено планову виїзну документальну перевірку діяльності ДП “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “Автомобільні дороги України” з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавств за період з 01 липня 2016 року по 30 червня 2018 року, за результатами якої 17.10.2018 року складено акт перевірки № 151/11-28-14-10/26177291 (а.с.8-20).
Відповідно до висновків Акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем, зокрема:
пп. 168.1.2 п. 168.1 c1. 168, пп.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 493891, 82 грн.  та нараховано пеню в розмірі 125148,11 грн.;
п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ “Інші перехідні положення”, пп. 168.1.2 п. 168.1 cт. 168, пп.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного перерахування до бюджету військового збору в сумі 33190, 67 грн. та нараховано пеню в  сумі 8330, 19 грн.
На підставі Акту перевірки від 17.10.2018 року 151/11-28-14-10/26177291 та виявлених порушень податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 31.10.2018 року:
№  0002791304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 923673,21 грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями 493891,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 304633,28  грн., пеня 125148,11 грн. (а.с.70);
№  0002801304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, пені на загальну суму 65372,68  грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями 33190,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 23851,82 грн., пеня 8330,19 грн. (а.с.69).
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що  оскільки у даному випадку у платника податків існувала заборгованість зі сплати податку і збору, в тому числі і на час проведення перевірки, тому податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені приписами ст. 127 ПК України.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу та сплатити його до бюджету до або під час виплати доходу. У разі якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується, ПДФО  необхідно перерахувати до бюджету в місячний термін, наступний за останнім днем місяця, у якому відбулося таке нарахування (п.п. 168.1.2, 168.1.5 ПКУ).
Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб  це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), …, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (п.п.14.1.180 ПК України)
Відповідно до ч.1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
В разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (ч.1 ст.115 ПК України).
Згідно з п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -
тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -
тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відтак, приписами статті 127 Податкового кодексу України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.
Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.
Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи позивача щодо неправильної кваліфікації податковим органом податкового порушення, оскільки, на його думку в даному випадку має місце порушення правил сплати (перерахування) податків відповідно до ст.126, а не ст. 127 ПК України.
Так, податковим правопорушенням  відповідно до статті 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але  з затримкою (несвоєчасно).
Водночас, відповідно до  статті 127 ПК України таким порушенням є  бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.
Кваліфікуючою ознакою для застосування  відповідальності відповідно до ст. 127 ПК України в даному спорі є порушення  саме податковим агентом встановлених правил  щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені  терміни до бюджету.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що положення статті 126 ПК щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК.
Статтею 127 ПК встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.
З аналізу викладеного вбачається, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для  накладення штрафу згідно з ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій  визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 21 січня 2020 року по справі № 820/11382/15, яка відповідно до ст. 242 КАС України застосовується при вирішення даного спору.
Крім того, при вирішені справи судом враховується те, що позивачем в позовні заяві не заперечується те, що філія "Компанієвський РАД" здійснювала нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору одночасно з нарахуванням заробітної плати працівникам філії, проте сплату нарахованих платежів здійснювала несвоєчасно. Аналогічні висновки зазначені податковим органом в акті перевірки, в якому також зазначено про існування заборгованості станом на 30 червня 2018 року з ПДФО в сумі 519304,99 грн. Отже, наведене свідчить про те, що фактично на момент проведення перевірки сплата нарахованого ПДФО та військового збору не відбулась, що свідчить про правомірність застосування податковим органом штрафних санкцій передбачених приписами ст. 127 КАС України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” -  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №340/1854/20– залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко