ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2021 р.                                             Справа №914/2350/18(914/608/20)

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                        -  Г.Т. Кордюк
                                  - О.С. Скрипчук
секретаря судового засідання: К. Кострик 

Розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Мегабанк”
на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020
у справі № 914/2350/18 (914/608/20)
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра"
до відповідача-1:  Акціонерного товариства "Мегабанк"
до відповідача-2:  Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М.
про:    визнання протиправними рішень про прийняття у власність майна, визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності                                      
у межах справи №914/2350/18
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод РЕМА"
про банкрутство:    Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" 

за участю представників:
від позивача – Манівська Л.Р. - представник
від відповідача 1 – Кульбій-Кухар Ю.В. – представник (довіреність №13-47/19д від 24.12.2019) 
від відповідача 2 – не з`явився. 

ВСТАНОВИВ :

           Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.09.2020, суддя Морозюк А.Я., позов ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" було задоволено частково. Визнано протиправним рішення Акціонерного товариства "Мегабанк", викладене в протоколі №58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією рухомого майна, що є предметом застави за Договором №05/2011-з застави рухомого майна від 06.09.2011 року в порядку, передбаченому  ст.29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".  Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М.
          - № 50546195 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю парової котельні, літ. "Р-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 144419246101;
          - № 50546328 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю водонагрійної котельні, літ. "П-4", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138750746101;
          - № 50546542 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк"    на    будівлю воднево-кисневої станції, літ. "М-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138635246101;
          - № 50546668 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю компресорної станції, літ. "Н-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150150846101;
          - № 50546821 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства    "Мегабанк" на будівлю виробничу механо-штампувального цеху, літ. "Ц-2" та будівлю заготівельної дільниці, літ. "Ч-1", що знаходяться в м. Львові по вул. Заводській, 31, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 153699546101.
          В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Мегабанк" на користь    Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра" 12612 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору.
           З даним рішенням не погодилося АТ “Мегабанк” і оскаржило його в апеляційному порядку в частині задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що воно в цій частині винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що судом порушено норми ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст. 572, 589 ЦК України, ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 5, 14, 46, 162 ГПК України. Апелянт вважає, що на час винесення ним оспорюваних рішень сплив термін дії мораторію на відчуження заставного майна.
          ПАТ «Іскра» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
         Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 справу №914/2350/18 (914/608/20) було передано на розгляд колегії суддів: : Мирутенко О.Л. – головуючий суддя, Желік М.Б., Скрипчук О.С.
          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Мегабанк” на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 у справі №914/2350/18 (914/608/20). Витребувано в Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/2350/18 (914/608/20). Зобов`язано сторони у справі подати відзив на апеляційну скаргу до 27 жовтня 2020 року.
21.10.2020 до апеляційного суду надійшла письмова заява АТ “Магабанк” про відвід колегії суддів: Мирутенко О.Л., Желік М.Б. Скрипчук О.С. Заява була підписана представником АТ “Магабанк”, який подав апеляційну скаргу – адвокатом Кульбій-Кухар Ю.В.(т.2,а.с.113-115).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 (Мирутенко О.Л., Желік М.Б. Скрипчук О.С.) справу №914/2350/18 (914/608/20) було передано для вирішення питання про відвід колегії суддів: Мирутенко О.Л., Желік М.Б. Скрипчук О.С. в порядку, встановленому    частиною першою статті 32     ГПК України.
          Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 справу №914/2350/18 (914/608/20) було передано на розгляд колегії суддів: Кордюк Г.Т. – головуючий суддя, Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 (Кордюк Г.Т. – головуючий суддя, Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д.) було відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства “Мегабанк”, вих. №80-1-823 від 20.10.2020 ( вх. №01-04/6113/0 від 21.10.2020), про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Мирутенка О.Л., суддів Желіка М.Б., Скрипчук О.С.  у справі №914/2350/18 (914/608/20).
           29.10.2020 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшла копія ухвали Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №914/608/20 якою витребувано з Господарського суду Львівської області та Західного апеляційного господарського суду матеріали справи №914/608/20.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 було зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Мегабанк” на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 у справі №914/2350/18 (914/608/20), до повернення матеріалів справи №914/2350/18 (914/608/20) з Верховного Суду.
           19.01.2021 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №914/2350/18 (914/608/20).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 було поновлено провадження у справі №914/2350/18 (914/608/20) за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Мегабанк” на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 у справі №914/2350/18 (914/608/20). Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 15.03.2021.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Мирутенка О.Л. розгляд справи 15.03.2021 не відбувся.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 було призначено справу до розгляду на 26.04.2021.
Від апелянта надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом справи №905/1923/15.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження, оскільки правовідносини у справі №914/2350/18 (914/608/20) та справі №905/1923/15 не є подібними. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства “Мегабанк” відкладено на 17.05.2021.
Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №347 від 17.05.2021 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Желіка М.Б. було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду у справі №914/2350/18 (914/608/20).
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021 справу №914/2350/18 (914/608/20) було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. – головуючий суддя, Кордюк Г.Т., Скрипчук О.С.
Розгляд справи розпочався спочатку.
Від апелянта - Акціонерного товариства "Мегабанк" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до винесення постанови Судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у справі № 905/1923/15. При цьому апелянт вказав, що Верховним Судом у даній справі оголошено перерву до 26.05.2021.Апеляційний суд ухвалою від 26.04.2021 по даній справі відмовив апелянту в зупиненні провадження у справі до завершення розгляду Верховним Судом справи № 905/1923/15. Клопотання апелянта від 17.05.2021 про зупинення провадження є аналогічним за своєю суттю клопотанню, що вже було розглянуто апеляційним судом 26.04.2021. Тому колегія суддів не вбачала підстав для його задоволення.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства “Мегабанк” відкладено на 14.06.2021
У зв`язку із відпусткою судді Кордюк Г.Т. розгляд справи 14.06.2021 не відбувся.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 було призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 29.06.2021.
Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.
У судовому засіданні 29.06.2021 представник апелянта зачитала заяву про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТзОВ «ЛЮКС ЛТД ГРУПП».
Колегія суддів відмовила в задоволенні вказаного клопотання, оскільки представник АТ “Магабанк” адвокат Кульбій-Кухар Ю.В. не надала апеляційному суду жодних доказів на представництво інтересів ТзОВ «ЛЮКС ЛТД ГРУПП», вказане товариство не є учасником провадження у справі щодо банкрутства Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" та закінчились усі розумні і допустимі строки для заявлення клопотань апелянтом, передбачені чинним процесуальним законодавством.
У судовому засіданні 29.06.2021 представник апелянта – адвокат Кульбій-Кухар Ю.В. заявила чергове клопотання про відкладення розгляду справи до виготовлення та оприлюднення повного тексту судового рішення судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі №905/1923/15, розгляд якої призначено на 07.07.2021.
Колегія суддів відхилила вказане клопотання, оскільки апеляційним судом після поновлення провадження у справі розгляд справи двічі відкладався за клопотанням апелянта з аналогічних підстав та справа перебуває на розгляді тривалий час.
У зв`язку з відмовою колегії суддів апеляційного суду задовольнити вказані клопотання представник апелянта заявила про недовіру суду та просила відкласти розгляд справи для підготовки письмового відводу.
Колегія суддів відмовила в клопотанні про відкладення розгляду справи та залишила вказану усну заяву про наміри відводу без розгляду, оскільки відповідно до ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що 21.10.2020 адвокатом Кульбій-Кухар Ю.В. до апеляційного суду вже подавалась заява від АТ “Магабанк” про відвід колегії суддів: Мирутенко О.Л., Желік М.Б. Скрипчук О.С. (т.2,а.с.113-115).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 (Кордюк Г.Т. – головуючий суддя, Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д.) було відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства “Мегабанк”, вих. №80-1-823 від 20.10.2020 ( вх. №01-04/6113/0 від 21.10.2020), про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Мирутенка О.Л., суддів Желіка М.Б., Скрипчук О.С.  у справі №914/2350/18 (914/608/20).
Вказану поведінку представника АТ “Магабанк” адвоката Кульбій-Кухар Ю.В. апеляційний суд визнав зловживанням процесуальними правами та попередив адвоката про недопустимість такої поведінки.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 у справі №914/2350/18 (914/608/20) - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,  Приватне акціонерне товариство "Львівський електроламповий завод "Іскра" звернулося до Господарського суду Львівської області    у межах справи №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", з позовом до відповідача-1: Акціонерного товариства "Мегабанк", відповідача-2: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідії Миколаївни, про визнання протиправним та скасування рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, про державну реєстрацію права власності.
Позивач - ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" у своїх позовних вимогах (з врахуванням заяви №112/1602юр від 18.08.2020, прийнятої до розгляду ухвалою суду першої інстанції від 20.08.2020 просив суд:
Визнати протиправним рішення АТ "Мегабанк", викладене в протоколі №58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506, а саме:
- будівлю парової котельні, що на плані позначена літерою "Р-2", загальною площею 1118,5 кв.м., реєстраційний номер 13069595 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;
- будівлю водонагрійної котельні, що на плані позначено літерою "П-4", загальною площею 2083,3 кв.м., реєстраційний номер 13068906 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів,вул. Вулецька, 14;
- будівлю воднево-кисневої станції, що на плані позначена літерою "М-2",загальною площею 1065,2 кв.м., реєстраційний номер 13067251 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;
- будівлю компресорної станції, що на плані позначена літерою "Н-2", загальною площею 1018,2 кв.м., реєстраційний номер 13068181 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;
-    будівлю виробничу механо-штампувального цеху, що на плані позначена літерою "Ц-2", загальною площею 3058,3 кв.м. та будівлю заготівельної дільниці, літ. "Ч-1", загальною площею 437,8 кв.м., реєстраційний номер 10086697 у реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Визнати протиправним рішення АТ "Мегабанк", викладене в протоколі №58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією рухомого майна, що є предметом застави за Договором №05/2011-з застави рухомого майна від 06.09.2011 року в порядку, передбаченому  ст.29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М.
- №50546195 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю парової котельні, літ. "Р-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 144419246101;
- №50546328 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю водонагрійної котельні, літ. "П-4", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138750746101;
- №50546542 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк"    на    будівлю воднево-кисневої станції, літ. "М-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138635246101;
- №50546668 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю компресорної станції, літ. "Н-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150150846101;
- №50546821 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства    "Мегабанк" на будівлю виробничу механо-штампувального цеху, літ. "Ц-2" та будівлю заготівельної дільниці, літ. "Ч-1", що знаходяться в м. Львові по вул. Заводській, 31, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 153699546101.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в забезпечення кредитних зобов`язань ВАТ «Іскра» (правонаступником якого є ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра") перед АТ «Мегабанк», позивачем було передано банку в іпотеку ряд об`єктів нерухомого майна, а також в заставу рухоме майно. З отриманої 06.02.2020  інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що 30.12.2019 відповідачем-2 - нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. було прийнято рішення про реєстрацію права власності зазначених вище об`єктів нерухомого майна за АТ «Мегабанк». Підставою виникнення у АТ «Мегабанк» права власності вказано іпотечний договір від 01.02.2011 за реєстровим №506 та договори про внесення змін до нього. Також,    як вбачається з долученої до матеріалів справи відповідачем-1 із заявою від 06.05.2020 (на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2020) копії Витягу з Протоколу №58 чергового засідання Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019, відповідачем-1 (АТ «Мегабанк») вирішено з метою погашення кредитної заборгованості боржника ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" прийняти у власність з подальшою реалізацією    нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506, та рухоме майно, що є предметом застави за Договором №05/2011-3 застави рухомого майна від    06.09.2011 року.
Позивач вказує, що 03.01.2019 Господарським судом Львівської області у справі №914/2350/18 винесено ухвалу, згідно якої відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. 01.02.2019 відповідачем-1 в справі №914/2350/18 подано заяву кредитора з грошовими вимогами до боржника (позивача у даній справі), з якої вбачається що строк виконання зазначених вимог настав до відкриття провадження у справі про банкрутство. Покликаючись на ч.1, абз.1 ч.3  ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, позивач зазначає, що на задоволення вимог АТ «Мегабанк», в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено мораторій, який був чинним станом на день перереєстрації права власності на предмет іпотеки за АТ «Мегабанк», тому нотаріусом ЛМНО Дерев`янко Л.М. було протиправно прийнято рішення про реєстрацію права власності за АТ «Мегабанк» на об`єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Те-ж саме стосується і рішення АТ «Мегабанк», викладеного в протоколі № 58 від 27.12.2019, щодо прийняття у власність нерухомого майна, що є предметом іпотеки, та рухомого майна, що є предметом застави.
Також позивач зазначив, що рішення про реєстрацію права власності АТ «Мегабанк» на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, є протиправним, оскільки вчинено в умовах накладених в період 2016-2019 р.р. органами ДВС арештів на нерухоме майно позивача; без проведення оцінки на момент набуття іпотеки у власність(ч.5  ст.37 Закону України «Про іпотеку»); у зв`язку з відчуженням майна особи(позивача), внесеної до Єдиного реєстру боржників(п.12 ч.1  ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", є положення  ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно із ч.1  ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими  Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно із ч.2  ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до  Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами визначеними  Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Господарським судом Львівської області розглядається справа №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод РЕМА".
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.12.2018 заяву прийнято до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 03.01.2019.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 було відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра". Визнано вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод РЕМА" в розмірі 2222782 грн. 11 коп.; також визнано вимоги в розмірі 2  346 656 грн. 49 коп.    (штраф та пеня, які не враховуються як підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра". Введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра". Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Онушканича Я.В. Попереднє засідання суду призначено на 12.03.2019.
Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра" опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 03.01.2019 за №55376.
Зазначена ухвала суду від 03.01.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство оскаржувалася в апеляційному та касаційному порядку.
Під час перебування справи в суді апеляційної інстанції,    на адресу суду першої інстанції надійшло 15 заяв з грошовими вимогами до боржника, в тому числі заява АТ "Мегабанк" від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра" на суму    2069170,03 доларів США та 12402081 грн. 75 коп.(що разом в гривневому еквіваленті станом на 01.02.2019 складає 69802844 грн.79 коп.). Відповідними ухвалами суду відкладено вирішення питання про прийняття заяв з грошовими вимогами до боржника до повернення матеріалів справи №914/2350/18 до Господарського суду Львівської області.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 у справі №914/2350/18 - залишено без змін, апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та Акціонерного товариства "Мегабанк" - залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду    від 10.09.2019 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі №914/2350/18 залишено без змін.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.11.2019 суд констатував, що з 21.10.2019 введено в дію    Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII,    пунктами 2, 4 Прикінцевих та перехідних положень    якого встановлено наступне: З дня введення в дію цього  Кодексу  визнати такими, що втратили чинність:  Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами);  Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441). Установити, що з дня введення в дію цього  Кодексу  подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього  Кодексу  незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього  Кодексу  перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього  Кодексу.
З усього вищенаведеного вбачається, що у зв`язку з оскарженням ухвали Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року про відкриття провадження у справі про банкрутство (в тому числі і з боку АТ «Мегабанк»), станом на час прийняття оспорюваного рішення АТ "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією нерухомого та рухомого майна, що є предметом іпотеки (застави), та оспорюваних рішень приватного нотаріуса ЛМНО Дерев`янко Л.М. від 30.12.2019 про реєстрацію права власності АТ "Мегабанк" на об`єкти нерухомості, матеріали справи №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" перебували в суді першої інстанції частину червня-липень 2019 року, та з 12 листопада 2019 року, що разом становить три місяці (з яких один місяць-липень 2019, суддя перебував у відпустці), і цей період є меншим як строку процедури розпорядження майном боржника, встановленого ч.2  ст.22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (сто п`ятнадцять календарних днів, з можливістю продовження на два місяці), так і строку процедури розпорядження майном боржника, встановленого ч.2 ст.44 діючого з 21.10.2019 р.  Кодексу України з процедур банкрутства(строком до 170 календарних днів).
Як вбачається із заяви АТ "Мегабанк" від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра" та інших матеріалів справи, між ВАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір №01/2011 від 01 лютого 2011 року про надання кредиту у розмірі 1500000 доларів США строком до 31.01.2012 (в редакції додаткової угоди №25 від 31 жовтня 2016, укладеної між ПАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» - в розмірі 1  591  793,91 доларів США строком до 31.12.2016). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №01/2011 від 01 лютого 2011 року, між ВАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» укладено Іпотечний договір від 01 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506 (до якого в подальшому внесено ряд змін і доповнень згідно нотаріально посвідчених договорів між ПАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк»), за яким банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю парової котельні, що на плані позначена літерою "Р-2", загальною площею 1118,5 кв.м., реєстраційний номер 13069595 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14; будівлю водонагрійної котельні, що на плані позначено літерою "П-4", загальною площею 2083,3 кв.м., реєстраційний номер 13068906 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів,вул. Вулецька, 14; будівлю воднево-кисневої станції, що на плані позначена літерою "М-2",загальною площею 1065,2 кв.м., реєстраційний номер 13067251 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;    будівлю компресорної станції, що на плані позначена літерою "Н-2", загальною площею 1018,2 кв.м., реєстраційний номер 13068181 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;    будівлю виробничу механо-штампувального цеху, що на плані позначена літерою "Ц-2", загальною площею 3058,3 кв.м. та будівлю заготівельної дільниці, літ. "Ч-1", загальною площею 437,8 кв.м., реєстраційний номер 10086697 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Заводська, 31.
Як зазначає АТ «Мегабанк»    у заяві від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", станом на 02.01.2019 заборгованість боржника за кредитним договором №01/2011 від 01 лютого 2011 року становить 1  611 213,79 доларів США (в т.ч. 1591793,91 доларів США - залишок кредиту, та 19419,88 доларів США-проценти за період з 01.11.2016 по 02.02.2019), а також 6  175  736,05 грн - неустойки. Також нараховано штраф відповідно до Іпотечного договору від 01 лютого 2011 року в сумі 1  858  523,70 грн. Строк виконання зазначених вимог настав до відкриття провадження у справі про банкрутство.
Також, як вбачається із заяви АТ "Мегабанк" від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до ПАТ    "Львівський електроламповий завод "Іскра" та інших матеріалів справи, між ВАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» укладено кредитний договір №08/2011 від 06 вересня 2011 про надання кредиту у розмірі 1200000 доларів США строком до 25.01.2012 (в редакції додаткової угоди №26 від 31 жовтня 2016 - в розмірі 1022436,54 долари США строком до 31.12.2016). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №08/2011 від 06 вересня 2011, між ПАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» укладено договір №05/2011 - з застави рухомого майна від 06.09.2011 року, за яким банку передано в заставу визначене майно (перелік товарно-матеріальних цінностей зазначено в договорі), які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Вулецька,14.
Як зазначає АТ «Мегабанк» у заяві від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до ПАТ    "Львівський електроламповий завод "Іскра", станом на 02.01.2019 заборгованість боржника за кредитним договором №08/2011 від 06 вересня 2011 становить 457956,24 доларів США (в т.ч. 452436,54 доларів США - залишок кредиту, та 5519,70 доларів США - проценти за період з 01.11.2016 по 02.02.2019), а також 3398666,85 грн - неустойки. Також нараховано штраф відповідно до договору №05/2011 - з застави рухомого майна від 06.09.2011 року в сумі 758613,15 грн. Строк виконання зазначених вимог настав до відкриття провадження у справі про банкрутство.
Також в заяві від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до ПАТ    "Львівський електроламповий завод "Іскра", до складу грошових вимог включено 206700 грн сплаченого судового збору у справі господарського суду Харківської області №914/2032/16. Відтак, АТ «Мегабанк» у заяві просило визнати його вимоги до ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" у розмірі 2069170,03 доларів США та 12402081 грн 75 коп. (що разом в гривневому еквіваленті станом на 01.02.2019 складає 69802844 грн 79 коп.), з яких 66975165,94 грн - вимоги забезпечені заставою майна боржника.
При розгляді справи про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" судом встановлено та в ухвалі Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року про відкриття провадження у справі №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" зазначено, що відповідно до п.1.1. Статуту Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", затвердженого Рішенням Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Іскра" відповідно до Протоколу №25 від 26.04.2017, Приватне акціонерне товариство "Львівський електроламповий завод "Іскра" є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства "Іскра", що діє як правонаступник прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариство "Іскра".
Відтак, Приватне акціонерне товариство "Львівський електроламповий завод "Іскра" є правонаступником    прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства "Іскра", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариство "Іскра".
Із долученої 07.05.2020 до матеріалів справи відповідачем-1(АТ «Мегабанк») із заявою №80-01-361 від 06.05.2020 (на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2020) копії Витягу з Протоколу №58 чергового засідання Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019  вбачається, що на вказаному засіданні Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019 розглядалося питання 2 порядку денного «Про прийняття на баланс іпотечного та заставного майна».
У вказаному протоколі № 58 від 27.12.2019 викладено інформацію щодо кредитної заборгованості ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" за    кредитами, яка в цілому відповідає обставинам, що описані вище і викладені в заяві від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра". Так, зазначено, що заборгованість боржника за кредитним договором №01/2011 від 01 лютого 2011 року за неповернутим кредитом становить 1591793,91 доларів США, сума нарахованих процентів за період з 01.11.2016 по 02.02.2019 складає 19 419,88 доларів США, загальна сума неустойки складає 6175736,05 грн. Також зазначено, що заборгованість боржника за кредитним договором №08/2011 від 06 вересня 2011 за неповернутим кредитом становить 452436,54 доларів США,    сума нарахованих процентів за період з 01.11.2016 по 02.02.2019 складає 5519,70 доларів США, загальна сума неустойки складає 3398666,85 грн. Зазначено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» укладено Іпотечний договір від 01 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506 (із подальшими змінами), за яким банку передано в іпотеку нерухоме майно(перелік майна наведено). Сума штрафу, нарахована відповідно до Іпотечного договору від 01 лютого 2011 року, становить 1858523,70 грн. Зазначено, що    з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Іскра» та ПАТ «Мегабанк» укладено договір №05/2011 - з застави рухомого майна від 06.09.2011 року, за яким банку передано в заставу визначене майно(перелік товарно-матеріальних цінностей зазначено), які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Вулецька,14. Сума штрафу, нарахована відповідно до договору №05/2011-з застави рухомого майна від 06.09.2011 року, становить 758613,15 грн.
Окрім цього, у вказаному протоколі №58 від 27.12.2019 зазначено, що станом на теперішній час загальна сума заборгованості ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" перед АТ «Мегабанк» складає: за кредитним договором №01/2011 від 01 лютого 2011 року    прострочена заборгованість за кредитом в сумі 1591793,91 доларів США, проценти в сумі 84395,87 доларів США; за    кредитним договором №08/2011 від 06 вересня 2011 прострочена заборгованість за кредитом в сумі 452436,54 доларів США, проценти в сумі 23987,93 доларів США. Згідно незалежної оцінки проведеної ТОВ «САБО МАКРО» від 27.12.2019 року ринкова вартість предмета іпотеки складає 48922000 грн. з ПДВ, предмета застави 1 245 300 грн. з ПДВ. Також у протоколі №58 від 27.12.2019  зазначено, що у відповідності до чинного законодавства та умов укладеного іпотечного договору АТ «Мегабанк» може задовільнити забезпечену іпотекою/заставою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки/застави.
Відтак, як зазначено у вказаному протоколі №58 від 27.12.2019, правління АТ «Мегабанк» вирішило:
З метою погашення кредитної заборгованості ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" за Кредитними договорами №01/2011 від 01 лютого 2011 року та № 08/2011 від 06 вересня 2011 р. прийняти у власність з подальшою реалізацією:
- Нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506, а саме:
- будівлю парової котельні, що на плані позначена літерою "Р-2", загальною площею 1118,5 кв.м., реєстраційний номер 13069595 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;
- будівлю водонагрійної котельні, що на плані позначено літерою "П-4", загальною площею 2083,3 кв.м., реєстраційний номер 13068906 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів,вул. Вулецька, 14;
- будівлю воднево-кисневої станції, що на плані позначена літерою "М-2",загальною площею 1065,2 кв.м., реєстраційний номер 13067251 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;
- будівлю компресорної станції, що на плані позначена літерою "Н-2", загальною площею 1018,2 кв.м., реєстраційний номер 13068181 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14;
-    будівлю виробничу механо-штампувального цеху, що на плані позначена літерою "Ц-2", загальною площею 3058,3 кв.м. та будівлю заготівельної дільниці, літ. "Ч-1", загальною площею 437,8 кв.м., реєстраційний номер 10086697 у реєстрі прав власності на нерухоме майно,
в порядку передбаченому  ст.37 Закону України «Про іпотеку»  за ціною, що визначена згідно незалежної оцінки майна проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «САБО МАКРО» від 27.12.2019 року та складає 48922000,00 грн. з ПДВ.
- Рухоме майно, що є предметом застави за Договором №05/2011-з застави рухомого майна від 06 вересня 2011 року в порядку, передбаченому  ст.29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"  за ціною, що визначена згідно незалежної оцінки майна проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «САБО МАКРО» від 27.12.2019 року та складає 1 245 300,00 грн. з ПДВ.
Суд першої інстанції вірно відзначив, що у тексті наданого АТ «Мегабанк» 07.05.2020 Витягу з Протоколу № 58 чергового засідання Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019 відсутня будь-яка згадка чи будь-яке посилання на існування справи №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", провадження у якій відкрито 03.01.2019, і про яку Акціонерному товариству "Мегабанк" було достеменно відомо, позаяк останній оскаржував ухвалу суду від 03.01.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство, звернувся до суду із заявою від 01.02.2019 №80.01-124 з грошовими вимогами до Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", представник АТ "Мегабанк" брав участь в судових засіданнях у справі про банкрутство(зокрема, 03.01.2019).
Із наявних в матеріалах справи Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих станом на 06.02.2020 (в кількості п`яти штук), вбачається що 30.12.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. (як державним реєстратором) були прийняті рішення про реєстрацію права власності зазначених вище об`єктів нерухомого майна (предметів іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506) за АТ «Мегабанк». Зазначені рішення внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і є наступними:
- №50546195 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю парової котельні, літ. "Р-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 144419246101;
- №50546328 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю водонагрійної котельні, літ. "П-4", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138750746101;
- №50546542 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк"    на    будівлю воднево-кисневої станції, літ. "М-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138635246101;
- №50546668 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Мегабанк" на будівлю компресорної станції, літ. "Н-2", що знаходиться в м. Львові по вул. Вулецькій, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150150846101;
- №50546821 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства    "Мегабанк" на будівлю виробничу механо-штампувального цеху, літ. "Ц-2" та будівлю заготівельної дільниці, літ. "Ч-1", що знаходяться в м. Львові по вул. Заводській, 31, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 153699546101.
Підставою виникнення у Акціонерного товариства «Мегабанк» права власності на кожен із вищевказаних об`єктів нерухомого майна вказано іпотечний договір від 01.02.2011, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506, та договори про внесення змін до нього.
Також по кожному із вищевказаних об`єктів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. (як державним реєстратором) 30.12.2019 були внесені записи про право власності, власник: Акціонерне товариство «Мегабанк».
Відповідно до  ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно  ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
В матеріалах справи наявна подана відповідачем-1(АТ «Мегабанк») із відзивом на позов вимога в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» № 80-01-121 від 01.02.2019, та докази надіслання її на адресу ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра".
Відповідно до  ст.36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього  Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому  статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому  статтею 38 цього Закону.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідне іпотечне застереження передбачено у пункті 5.2.(5.2.1.) Іпотечного договору від 01 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506 (зокрема, право іпотекодержателя при зверненні стягнення на предмет іпотеки отримати на праві власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання).
Відповідно до  ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
В період до 21.10.2019 року (дати введення в дію  Кодексу України з процедур банкрутства) розгляд справи №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" здійснювався відповідно до положень  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у відповідній редакції.
Відповідно до ст.1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).    Згідно із ч.15  ст.16 зазначеного Закону, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство. Відповідно до ч.1  ст.19 вказаного Закону, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Відповідно до ч.3  ст.19 зазначеного Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах. Відповідно до абз.2 ч.6  ст.19 вказаного Закону, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство. Відповідно до ч.7  ст.19 зазначеного Закону, дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.
21.10.2019 введено в дію    Кодекс України з процедур банкрутства. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, з дня введення в дію цього  Кодексу  визнано такими, що втратили чинність  Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";  Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство".
Відповідно до п.4  Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього  Кодексу  подальший  розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього  Кодексу  незалежно від дати відкриття  провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього  Кодексу  перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього  Кодексу.
Відтак, починаючи із 21.10.2019 року подальший розгляд справи №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" здійснюється відповідно до положень  Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ).
Кодекс України з процедур банкрутства  також містить положення, що аналогічні за своїм змістом до вищенаведених положень ст.1, ч.15 ст.16, ч.1,ч.3, абз.2 ч.6, ч.7 ст.19 раніше діючого Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Так, відповідно до  ст.1 КУзПБ, забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника. Згідно із ч.14  ст.39 КУзПБ, з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі. Відповідно до ч.1  ст.41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Відповідно до ч.3  ст.41 КУзПБ, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах. Відповідно до абз.2 ч.6  ст.41 КУзПБ, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство. Відповідно до абз.1 ч.8  ст.41 КУзПБ, дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.
Поряд з цим,  Кодекс України з процедур банкрутства  у абзаці 2 ч.8 ст.41 Кодексу містить нову норму, яка стосується наслідків спливу строку процедури розпорядження майном, і такої норми не було раніше в Законі України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Так, відповідно до ч.2 ст.22 раніше діючого  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", строк процедури розпорядження майном був встановлений у сто п`ятнадцять календарних днів, з можливістю продовження на два місяці. Наслідків спливу зазначеного строку, в контексті дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, Закон не містив.
Відповідно до ч.2  ст.44 КУзПБ, процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.
В свою чергу, абз.2 ч.8  ст.41 КУзПБ  містить наступну норму: щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.
Саме на цю норму ч.8  ст.41 КУзПБ  посилається відповідач-1(АТ «Мегабанк»), стверджуючи, що оскільки станом на день прийняття оспорюваних рішень (27.12.2019, 30.12.2019), з дня введення процедури розпорядження майном (03.01.2019) сплинуло більше 170 календарних днів, судом не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, тому дія мораторію припинилась автоматично, і були усі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності за приписами  Закону України «Про іпотеку», відповідно до іпотечного застереження передбаченого в іпотечних договорах укладених між ПАТ «Іскра» та АТ «Мегабанк».
Однак, з такими твердженнями відповідача-1 суд першої інстанції обгрунтовано не погодився, виходячи із наступного.
Відповідно до    ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Зворотня дія нормативно-правового акта у часі    - це дія нового нормативно-правового акта  на факти та відносини, що мали місце  до набуття ним чинності.  Закон, що має зворотну силу є законом, який  заднім числом  змінює юридичні наслідки (чи статус) дій, які були вчинені, або стосунки, які існували  перед прийняттям закону.
У  Рішенні Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99  Справа N 1-7/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої  статті 58 Конституції України  (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в пункті 1 резолютивної частини зазначено, що положення частини першої  статті 58 Конституції України  про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується  людини і громадянина (фізичної особи).
Також в абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини зазначеного    Рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99  Справа N 1-7/99 вказується, що «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона  починається з моменту набрання цим актом чинності  і припиняється з втратою ним чинності, тобто  до події, факту застосовується той закон  або інший нормативно-правовий акт,  під час дії якого вони настали або мали місце».
Також в абзацах 3-4 пункту 3 мотивувальної частини зазначеного    Рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99  Справа N 1-7/99 зазначено наступне:
«Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої  статті 58 Конституції України  про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність  юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом  прямої вказівки про це в законі  або іншому нормативно-правовому акті».
З вищенаведеного вбачається, що дія положення абз.2 ч.8  ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства  не може поширюватися на період процедури розпорядження майном у справі №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра", що мав місце починаючи з 03.01.2019 (дати відкриття провадження у справі, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та процедури розпорядження майном боржника) до 21.10.2019 року (дати введення в дію  КУзПБ), тобто не може застосовуватися до події, факту, які мали місце в зазначений період, протягом якого розгляд справи здійснювався відповідно до положень  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Конструкція норми п.4  Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства  не містить ні прямої, ні будь-якої іншої вказівки про надання зворотньої дії в часі нормам зазначеного  Кодексу.    Навпаки, у ній зазначається що  подальший  розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього  Кодексу.    Також, норма абз.2 ч.8  ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства  не пом`якшує та не скасовує відповідальність юридичної особи-банкрута, а відтак апріорі не може мати зворотної дії в часі.
Таким чином, для застосування норми абз. 2 ч. 8  ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, період спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном не може починати обраховуватися раніше 21.10.2019 (дати введення в дію  КУзПБ). Відтак, з 21.10.2019 до часу прийняття відповідачами оспорюваних рішень (27.12.2019, 30.12.2019) не сплинуло 170 календарних днів, і відповідно дія мораторію щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, автоматично не припинилася.
При цьому наочним є те, що, як уже зазначалося вище, у тексті наданого АТ «Мегабанк» 07.05.2020 Витягу з Протоколу №58 чергового засідання Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019 взагалі відсутнє будь-яке посилання на існування справи №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства    "Львівський електроламповий завод "Іскра", провадження у якій відкрито 03.01.2019, тобто при прийнятті зазначеного  рішення  оцінка існуванню справи про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" не надавалася взагалі.    
Відтак, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого  висновку про те, що за таких обставин звернення стягнення на предмети іпотеки та застави шляхом набуття права власності АТ «Мегабанк», є протиправним, оскільки відбулося в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" і порушує приписи вищенаведених положень ч.14 ст.39, ч.1,ч.3, абз.2 ч.6 ст.41 КУзПБ.
Щодо самих позовних вимог, в тому числі в контексті оцінки тверджень апелянта- відповідача-1 про неналежно обрані позивачем    способи захисту свого права та інтересу, судом було  зазначено наступне.
Відповідно до пунктів 6,10,13 ч.1  ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: (п.6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;(п.10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; (п.13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
Відповідно до ч.4  ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі    №915/127/18 (п.5.17) зазначено, що    рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга        статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Аналогічна позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (п.5.17) та від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц(п.74).
На ці постанови покликається відповідач-1, стверджуючи що вимога про визнання протиправним та скасування рішень приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. від 30.12.2019 про реєстрацію права власності за АТ "Мегабанк" не є належним способом захисту права та інтересу позивача, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.
Однак, зазначене твердження відповідача-1 у даній справі є помилковим, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.1  ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Відповідно до ч.1  ст.11 зазначеного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п.5 ч.1 ст.18 Закону, одним із етапів проведення державної реєстрації прав є прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Відповідно до ч.13  ст.18 вказаного Закону, датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.
Законом України від 05.12.2019 N 340-IX  стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  викладена у новій редакції.    
Відповідно до абз.2 ч.3 ст.26 Закону, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37  цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37  цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього  Закону.
Таким чином, діюча редакція ст.26 вищевказаного Закону (на відміну від ч.2 ст.26 Закону в редакції до набрання чинності  Законом України від 05.12.2019 N 340-IX, якої і стосуються висновки викладені в наведених відповідачем-1 постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 04.09.2018 р. у справі    № 915/127/18, від 29.05.2019 р. у справі № 367/2022/15-ц) взагалі не передбачає такого способу захисту права або інтересу позивача як скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав, а передбачає тільки скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення.
Відповідно до частини 4  ст.37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Таким чином, спосіб захисту права або інтересу позивача у правовідносинах з передачі    іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (або відповідного застереження в іпотечному договорі), також прямо передбачений у ч.4    ст.37 Закону України «Про іпотеку»  у формі оскарження іпотекодавцем у суді рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Щодо даного способу захисту, висновки щодо застосування норм права у наведених відповідачем-1 постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 04.09.2018 у справі    №915/127/18, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц    відсутні, так як у вказаних справах не мало місце правовідносин з передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.
Відтак, позовні вимоги визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. №50546195 від 30.12.2019, №50546328 від 30.12.2019,    №50546542 від 30.12.2019, №50546668 від 30.12.2019, №50546821 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства    "Мегабанк" на відповідні об`єкти нерухомого майна, повністю відповідають вищезазначеним способам захисту права або інтересу позивача у відповідних правовідносинах та підлягають задоволенню, з підстав протиправного звернення стягнення на належні Приватному акціонерному товариству "Львівський електроламповий завод "Іскра" предмети іпотеки(об`єкти нерухомого майна) шляхом набуття на них права власності Акціонерним товариством «Мегабанк» в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра", чим порушено приписи положень ч.14 ст.39, ч.1,ч.3, абз.2 ч.6 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Щодо інших доводів позивача, як підстав для твердження про неправомірність рішень щодо нерухомого майна, суд першої інстанції з такими аргументами позивача  обгрунтованого не погодився, з огляду на наступне.
Щодо покликання позивача на те, що рішення про реєстрацію права власності АТ «Мегабанк» на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, протиправно прийнято в умовах накладених в період 2016-2019 р.р. органами ДВС арештів на нерухоме майно позивача, суд першої інстанції відзначив наступне. 
Відповідно до пункту 6 частини 1  ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. В свою чергу, відповідно до п.7 ч.4  ст.24    зазначеного Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної  у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому  статтями 33 - 38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.
Також, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №760/14438/15-ц викладено подібну правову позицію, а саме «Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».
Відтак, відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем в зв`язку з накладенням арешту на все майно іпотекодавця.
Щодо покликання позивача на те, що рішення про реєстрацію права власності АТ «Мегабанк» на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, протиправно прийнято без проведення оцінки на момент набуття іпотеки у власність(ч.5  ст.37 Закону України «Про іпотеку»), суд першої інстанції відзначив, що відповідачем до матеріалів справи із відзивом додано Висновок про вартість майна: дата оцінки:27 грудня 2019 року; виконавець оцінки(суб`єкт оціночної діяльності) ТОВ «Сабо Макро». Про цей висновок зазначається також в протоколі №58 чергового засідання Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019, прийняті відповідно до якого рішення АТ «Мегабанк» оскаржуються позивачем у даній справі.
Відтак, відповідачем-1 спростовано твердження позивача про наявність порушень ч.5  ст.37 Закону України «Про іпотеку»  щодо набуття предмету іпотеки у власність без проведення оцінки.    
Щодо покликання позивача на те, що рішення про реєстрацію права власності АТ «Мегабанк» на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, протиправно прийнято у зв`язку з відчуженням майна особи(позивача), внесеної до Єдиного реєстру боржників (п.12 ч.1  ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), суд першої інстанції відзначив наступне. Відповідно до п.12 ч.1  ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є випадок, коли заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено  особою,  яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
Однак, суд першої інстанції вірно відзначив, що в даному пункті Закону йдеться про «відчуження майна особою, яка…внесена до Єдиного реєстру боржників», а в нашому випадку таке майно не відчужувалося такою особою, а банком. Оскільки перехід права власності в порядку, передбаченому ст.ст.33-38 Закону України «Про іпотеку»    здійснюється незалежно від волевиявлення власника об`єкта нерухомого майна, то й немає підстав для застосування п.12 ч.1  ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наявність відомостей щодо боржника в Єдиному реєстрі боржників стосується випадків вчинення правочинів боржником, що передбачають відчуження нерухомого майна.
Також, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №760/14438/15-ц викладено подібну правову позицію, відповідно до якої «для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку».
Відтак, доводи позивача щодо відчуження в даному випадку майна особи,внесеної до єдиного реєстру боржників, як підстави для визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності, є безпідставними.
Щодо позовної вимоги визнати протиправним рішення АТ "Мегабанк", викладене в протоколі №58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506, а саме: (перелік будівель наведено), то у задоволенні цієї позовної вимоги суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовити, виходячи із наступного.
Як уже зазначалося, суд першої інстанції дійшов висновку задоволити позовні вимоги - визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. №50546195 від 30.12.2019, №50546328 від 30.12.2019,    №50546542 від 30.12.2019, №50546668 від 30.12.2019, №50546821 від 30.12.2019 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства    "Мегабанк" на відповідні об`єкти нерухомого майна(що були предметами іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. за реєстровим номером 506).
Вказані рішення нотаріуса (як державного реєстратора) про реєстрацію права власності не потребують прийняття у якості передумови якогось попереднього рішення банком. Інакше кажучи, законом не передбачено наявності рішення банку щодо застосування позасудового порядку звернення стягнення на іпотечне майно, як підстав для проведення в подальшому реєстрації за банком права власності на вказане майно. Відтак, саме лише визнання протиправним рішення АТ "Мегабанк" про прийняття у власність з подальшою реалізацією нерухомого майна, що є предметом іпотеки, без скасування відповідного рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно, не забезпечило-б    ефективне поновлення порушеного права позивача. І навпаки, скасування відповідного рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно, забезпечує такий ефективний захист, і не потребує в даному випадку додаткового визнання протиправним    рішення АТ "Мегабанк", викладеного в протоколі № 58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 р. про прийняття у власність з подальшою реалізацією нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 01 лютого 2011 року. З даного питання суд враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 11.09.2018  у справі №910/364/18(п.4.15) щодо того, що оскарження рішень та дій банку щодо застосування позасудового порядку звернення стягнення на майно як підстав для проведення в подальшому реєстрації за банком права власності на вказане майно, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.
Щодо позовної вимоги визнати протиправним рішення АТ "Мегабанк", викладене в протоколі № 58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією рухомого майна, що є предметом застави за Договором №05/2011-з застави рухомого майна від 06.09.2011 року в порядку, передбаченому  ст.29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку дану позовну вимогу задовольнити, виходячи із наступного.
На відміну від звернення стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно), звернення стягнення на предмет застави-рухоме майно шляхом прийняття його у власність, не мало своїм наслідком здійснення у даному випадку реєстраційних дій про виникнення у АТ «Мегабанк» права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, чи будь-якому іншому реєстрі. По суті, вказане рухоме майно(перелік якого наведено в Договорі №05/2011-з застави рухомого майна від 06.09.2011 року, а також в оспорюваному рішенні оформленому протоколом №58 від 27.12.2019) являє собою виробниче обладнання, право власності на яке не підлягає державній реєстрації. Відтак, ефективний захист права та інтересу позивача у вигляді скасування відповідного рішення відповідного реєстратора про реєстрацію права власності АТ «Мегабанк» у відповідному державному реєстрі, не видається можливим.
Окрім того, однією з ознак права власності на вказане рухоме майно-виробниче обладнання, є його перебування на балансі відповідного власника. Як уже зазначалося вище, із долученої 07.05.2020 р. до матеріалів справи відповідачем-1(АТ «Мегабанк») із заявою №80-01-361 від 06.05.2020 р.(на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2020 р.) копії Витягу з Протоколу № 58 чергового засідання Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019 р. вбачається, що на вказаному засіданні Правління АТ "Мегабанк" від 27.12.2019 р. розглядалося питання 2 порядку денного «Про  прийняття на баланс  іпотечного та  заставного  майна». За результатами засідання,    правління АТ «Мегабанк»,зокрема, вирішило: 2.2. З метою погашення кредитної заборгованості ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" … прийняти у власність з подальшою реалізацією: … - Рухоме майно, що є предметом застави за Договором №05/2011-з застави рухомого майна від 06 вересня 2011 року в порядку, передбаченому  ст.29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"  за ціною, що визначена згідно незалежної оцінки майна проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «САБО МАКРО» від 27.12.2019 року та складає 1 245 300,00 грн. з ПДВ.
Із врахуванням того, що станом на час прийняття вказаного спірного рішення діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів у справі №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра", відтак, викладене в протоколі № 58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 р. рішення АТ "Мегабанк" в цій частині впливає на балансову приналежність рухомого майна і право власності на нього, та порушує відповідні права ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра", що перебуває в процедурі банкрутства.
Тому позовна вимога (визнати протиправним рішення АТ "Мегабанк", викладене в протоколі №58 чергового засідання Правління Акціонерного товариства "Мегабанк" від 27.12.2019 про прийняття у власність з подальшою реалізацією рухомого майна, що є предметом застави за Договором №05/2011-з застави рухомого майна від 06.09.2011 року в порядку, передбаченому  ст.29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень") відповідає способам захисту прав згідно  ст.16 ЦК України, забезпечує    ефективний захист порушеного права та інтересу позивача у відповідних правовідносинах, а відтак підлягає задоволенню, з підстав протиправного набуття Акціонерним товариством «Мегабанк» права власності на належне Приватному акціонерному товариству "Львівський електроламповий завод "Іскра" рухоме майно в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №914/2350/18 про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра", чим порушено приписи положень ч.14 ст.39, ч.1,ч.3, абз.2 ч.6 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Щодо покликання апелянта-відповідача-1 (АТ «Мегабанк») на те, що нотаріуса (як державного реєстратора) безпідставно зазначено як співвідповідача у справі, та що він має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, то з даними доводами суд першої інстанції обгрунтовано погодився.
Адже даний спір пов`язаний з порушенням цивільних прав ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" на відповідні об`єкти майна(в тому числі нерухомого). Належним відповідачем у даній справі є особа, право на майно якої оспорюється, та щодо якої здійснено відповідні реєстраційні дії(щодо нерухомого майна), тобто АТ «Мегабанк».    
Така позиція відповідає як висновку Верховного Суду у постанові від 23.10.2019  у справі №640/10584/17(на яку покликається відповідач-1), та і висновкам Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06.11.2019  у справі №826/3051/18, від 04.02.2020 у справі №910/7781/19, та інших.
Водночас слід відзначити, що  ГПК України  не передбачає процесуальної можливості виключення судом з числа відповідачів особи, зазначеної позивачем у позові в якості відповідача. За змістом  ст.48 ГПК України, будь-які дії щодо залучення у справі співвідповідача чи заміни неналежного відповідача, потребують наявності клопотання позивача, а таке у даній справі не подавалося.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що в частині позовних вимог до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідії Миколаївни слід відмовити.
При цьому судом першої інстанції враховано, що у даній справі Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідія Миколаївна визначена відповідачем, тобто має більший об`єм правомочностей як учасник справи-відповідач (порівняно із учасником справи-третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача).
Згідно з ч.1  ст.74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1  ст.86 ГПК України).
За таких обставин справи колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
          Що ж стосується твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст. 572, 589 ЦК України, ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 5, 14, 46, 162 ГПК України, то колегія суддів їх відхиляє як безпідставні та такі, що спростовані матеріалами справи.
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 по справі №914/2350/18 (914/608/20) винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

Постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 року у справі №914/2350/18 (914/608/20) залишити без змін. 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Мегабанк” залишити без задоволення.
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                О.Л. Мирутенко   

Судді:                                                                                                 Г.Т. Кордюк   

                                                                                                                            О.С. Скрипчук

“Повний текст постанови виготовлено 02.07.2021”