ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/7840/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року 
у справі №280/7840/20 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)   
треті особи: Акціонерне товариство “Укрсиббанк”, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович  
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

 02  листопада 2020 р.    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)   в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) — правонаступника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 , який був накладений 01.04.2009 року постановою державного виконавця №234/1;
-          зобов`язати Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) — правонаступника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції зняти арешт, накладений 01.04.2009 року постановою державного виконавця №234/1 на майно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження на вищевказане майно.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною  бездіяльністю відповідача щодо не зняття арешту з майна у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу. Дана бездіяльність перешкоджає  позивачу реалізувати свої права спадкоємця  належним чином.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 р. у справі № 280/7840/20 в задоволенні адміністративного позову    ОСОБА_1  до  Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)    Акціонерне товариство “Укрсиббанк”  Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. 
Судом встановлено що після смерті дружини позивача, він звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини (1/2 квартири). Разом з тим, виявилось, що дана нерухомість знаходиться під арештом з 2009 року, відповідно до постанови державного виконавця. За даним виконавчим провадженням   винесено постанову про повернення виконавчого документу. Через деякий час справа за даним виконавчим провадженням   знищена за закінченням терміну архівного зберігання. 
Дослідивши встановлені по справі обставини суд дійшов висновку, що  Закон № 606 не передбачав обов`язку  державного виконавця знімати арешт з майна  боржника  у випадку прийняття постанови  про повернення виконавчого документа.  Більш того, суд першої інстанції зазначив, що  у випадку, якщо позивач вважає, що  накладення арешту на майно порушує його майнові права, позивач не позбавлений можливості  звернутись за захистом свого порушеного права в порядку цивільного  судочинства .   
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 р. у справі № 280/7840/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник вважає, що судом надано невірну оцінку вставленим по справі обставинам та наполягає на тому, що після повернення виконавчого документа стягувачу, та відповідно після завершення виконавчого провадження, виконавець мав би зняти арешт з  належного йому майна. 
В доводах апеляційної скарги позивач наполягає на протиправній бездіяльності щодо не зняття   державним виконавцем арешту  з майна в момент, коли  ним виносилася постанова про повернення   виконавчого документа. Як закінчення виконавчого  провадження так і повернення виконавчого  документа з різних підстав , законодавцем визнано як   стадію завершення  виконавчого провадження, за яким  ніякі інші дії не проводяться.
У судовому засіданні представницею позивача   доводи апеляційної скарги підтримано,  надано пояснення  суть яких зводиться до спростування   будь –якої можливості існування арешту  майна її довірителя при  відсутності   відкритого виконавчого провадження. Представники  відповідача та третіх осіб своїм правом на участь у судовому засіданні не  скористались,   до суду не з`явились, що з урахуванням матеріалів справи  та  предмету розгляду, не перешкоджає  розгляду справи. 
Відповідачем у  справу   направлено відзив  на  апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач заперечує можливість задоволення апеляційної скарги, зазначає про правомірні  дії  посадових осіб  виконавчої служби. З посиланням на Закону України № 606 в редакції станом на 2011 рік, відповідач  визнає три випадки завершення  виконавчого провадження, одним з яких є повернення виконавчого документу стягувачу. Однак, зазначає відповідач, в законі не вказано, що державний виконавець  при винесенні постанови про повернення  виконавчого документу  повинен зазначати про зняття  арешту  на майно боржника.     
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів   вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, на виконанні Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі перебувало виконавче провадження з виконання напису нотаріуса №691 виданого 13.02.2009 року Запорізьким міським нотаріальним округом про звернення стягнення на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 в межах суми 85 676,08 грн. в інтересах АКІБ «УкрСиббанк». 
Під час примусового виконання вказаного виконавчого документа 01.04.2009 року на підставі постанови 234/1 від 01.04.2009 року, винесеної Жовтневим відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, державним виконавцем Бідною В.О. накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідний запис про обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №8599518 від 01.04.2009 року. В результаті проведених виконавчих дій виконавчий документ 30.12.2011 року повернуто стягувачеві згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження»  . Тобто, напис нотаріуса (виконавчий документ) повернуто стягувачеві, як не виконаний. АКІБ “УКРСИББАНК” неодноразово використовував своє право та пред`являв виконавчий документ до виконання. При цьому, відповідачем щоразу виносилися постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , яке видано 16 січня 2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. 
У зв`язку із вищезазначеним, виникла необхідність в оформленні спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . 
Проте, з огляду на те, що зазначена квартира знаходиться під арештом,    відповідно, не є можливим до  зняття  арешту належно оформити право на спадщину за законом на вказану вище квартиру після смерті дружини ОСОБА_1 .
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не зняття арешту з квартири під час завершення виконавчого провадження, позивач через свого представника  звернувся з заявою  до Олександрійського відділу державної виконавчої  служби  щодо   наявності арешту на  майні   ОСОБА_1 
20.08.2020 р. листом за № 28217/2 відповідачем  надано відповідь на зазначений запит, суть якої, з посиланням на автоматизовану систему  виконавчих проваджень, в тому що в системі   перебував виконавчий напис № 691 виданий  13.02.2009 р.  про стягнення з ОСОБА_1  на користь  АКІБ « УкрСибБанк»  суми 85676,08 грн. Відповідно до ст. 59  Закону України « Про виконавче провадження»  підставами для зняття арешту  з усього майна   боржника або його частини є  надходження   на рахунок органу державної  виконавчої служби  стягнутої з боржника  необхідної для задоволення усіх  стягувачів суми.  У інших випадках  арешт  може бути  знятий  за рішенням суду.
Враховуючи таку  відповідь, та існування  не знятого  арешту з кватири   позивача,  останній   звернувся  з позовом до суду , вважаючи   протиправною бездіяльність   Олександрійського  відділу  державної  виконавчої   служби у м. Запоріжжі щодо не зняття арешту  з майна   ОСОБА_3 , при відсутності виконавчого  провадження стосовно позивача  та відсутності боргових  зобов`язань,  що підтверджено довідкою АКІБ « УкрСибБанк»  .
Вирішуючи спір по суті, та відмовляючи   позивачу у задоволенні   позову суд першої інстанції  зазначив, що порядок примусового виконання рішень визначений  Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV   що був чинний на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження, у якому   накладено арешт на нерухоме майно  позивача ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні згідно з ст. 6 Закону № 606-ХІV державний  виконавець  зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй  діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.  
Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону №606-XIV, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частин 1, 2 ст.50 Закону №606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.  
У разі, якщо у виконавчому провадженні  державним виконавцем застосовано арешт на  майно боржника, у постанові   про закінчення виконавчого провадження  або повернення виконавчого документа  до суду або іншого органу , який його видав , державний   виконавець зазначає про зняття  арешту, накладеного на майно боржника.
Тим не менш, суд першої  інстанції зазначає, що Закон № 606   не передбачав обов`язку   державного виконавця  знімати арешт з майна боржника  у  випадку  прийняття постанови   про повернення виконавчого провадження.
Скасовуючи рішення суду  першої інстанції у даній справі, судова колегія   вважає, що при викладених  та  встановлених  обставинах  даної справи  такий висновок суду є помилковим , не узгоджується  з самою суттю та  метою  застосування  арешту майна боржника, як  заходом звернення стягнення  та забезпечення реального  повернення коштів  стягувача. 
Відповідно до наявного  у справі  повідомлення від АТ «Укрсиббанку», станом на дату  надання інформації ( 02.12.2020)  у банку  відсутні  будь-які фінансові  претензії  до ОСОБА_1 .
Відповідно до  інформації  відповідача, у останнього  відсутні  відкриті  виконавчі  провадження  відносно ОСОБА_1 . Більш того, отримати  детальну інформацію  взагалі не є можливим, оскільки  у відповідності до  розділу Х1  Правил ведення  діловодства  та архіву  в органах державної виконавчої служби , строк   зберігання  переданих до архіву  виконавчих документів  та здавальних описів становить три роки, після чого  вони підлягають знищенню. 
Отже, на час розгляду  справи,  ні відкритого виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , ні  фінансових  зобов`язань до позивача  з боку   АТ « Укрсиббанку», встановлено  не було.
Відповідно до ст. 30  Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець   проводить виконавчі дії  з виконання рішення  до завершення виконавчого провадження   у встановленому  цим законом  порядку, а саме:
закінчення виконавчого  провадження – згідно ст. 49 цього Закону;
повернення виконавчого документа стягувачу - згідно ст. 47 цього Закону;
повернення виконавчого документа  до суду чи іншого органу , який   його видав - згідно  зі ст. 48 цього Закону.
Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що  як закінчення виконавчого провадження  так і повернення  виконавчих документів  з різних підстав , законодавець визначає  як стадію завершення  виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії  державного виконавця не  проводяться. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції  вважає, що  не зняття відповідачем  арешту з майна позивача  при поверненні виконавчого  документа стягувачу є протиправною бездіяльністю  органу державної виконавчої служби  і порушене право  позивача – ОСОБА_1 підлягає  захисту шляхом  зобов`язання відповідача зняти арешт  з нерухомого майна   позивача.
У відповідності до ст. 315 КАС України,  за наслідками розгляду  апеляційної скарги  на судове рішення, суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду  та прийняти нову постанову. Зважаючи на те, що суд першої інстанції  при прийнятті рішення неправильно  застосував норми матеріального права, та дійшов помилкових  висновків відмовляючи  у задоволенні позову   ОСОБА_1 , рішення суду підлягає скасуванню, а  адміністративний позов є таким, що підлягає  задоволенню.
З огляду на зазначене, з урахуванням  ст. 139 КАС України, при  задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних  асигнувань  суб`єкта владних повноважень.  Враховуючи  суми  сплаченого   ОСОБА_1 судового збору  при зверненні до суду  та при поданні апеляційної скарги,  на його користь  підлягає сплаті сума 2202 грн.  
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  24 березня 2021 р. у справі № 280/7840/20 -   задовольнити.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  24 березня 2021 р. у справі № 280/7840/20  - скасувати.      Прийняти  нову постанову   про задоволення позову.
Визнати протиправною бездіяльність Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) — правонаступника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 , який   накладений 01.04.2009 року постановою державного виконавця №234/1; 
Зобов`язати Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) — правонаступника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції зняти арешт, накладений 01.04.2009 року постановою державного виконавця №234/1 на майно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження на вищевказане майно.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  на користь    ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ,  судові витрати в розмірі 2202 грн.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк