ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа №334/55/17
адміністративне провадження № К/9901/45359/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Кравчук В.М., Єзеров А.А. 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2017 (судді - Юрко І.В., Олефіренко Н.А., Шальєва В.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання поновити виплату пенсії, -
встановив:
У січні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення їй виплати пенсії по інвалідності з 20.10.2016 року та зобов`язати пенсійний орган поновити їй з 20.10.2016 року виплату пенсії по інвалідності.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 24.01.1960 р.н., працювала на посаді судді господарського суду Запорізької області. 
З 17.04.2014 позивач перебувала на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримувала пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ІІ група загального захворювання).
На підставі постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 №1600-VIII «Про звільнення суддів» та наказу господарського суду Запорізької області від 19.10.2016 №34-К позивач звільнена у відставку.
20.10.2016, на підставі заяви відповідачем призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
24.11.2016 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про поновлення їй виплати пенсії по інвалідності. 
Листом №335/К-1 від 01.12.2016 відповідач повідомив позивача про відмову у поновленні виплати пенсії по інвалідності. Відмова обґрунтована тим, згідно зі ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Не погодившись з таким рішенням відповідача позивач звернулась до суду з цим позовом.
В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що дії відповідача є протиправними та такими, що грубо порушують її права на пенсійне забезпечення, оскільки заяви про припинення виплати пенсії по інвалідності до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя вона не подавала, проте, листом від 01.12.2016 №335/к-1 відповідач повідомив її про припинення виплати пенсії по інвалідності та відмовив у поновленні її виплати.
Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 позов задоволено.
Визнано протиправними дії управління Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо припинення ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності з 20.10.2016.
Зобов`язано управління Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 з 20.10.2016 виплату пенсії по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2017 постанову Львівського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що     відповідно до Закону №1058-IV позивач є непрацездатною особою за станом здоров`я, а не як особа, яка досягла пенсійного віку та має право на вибір пенсії. Тому позивач, як суддя у відставці - не пенсіонер, а інвалід, має право, крім довічного грошового утримання судді у відставці, отримувати і пенсію як інвалід.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за правилами статті ст. 10 Закону №1058-ІV та  статті 6 Закону №1788-XII, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
В свою чергу ст. 141 Закону №2453-VI встановлено можливість вибору суддею, який пішов у відставку та має не менш ніж двадцятирічний стаж суддівської роботи, одного з двох варіантів соціального забезпечення за настання зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії з урахуванням віку та стажу роботи на умовах, визначених статтею 37 Закону №3723-XII, або щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках (від 80 до 90 - залежно від стажу роботи на посаді судді) від заробітної плати працюючого на аналогічній посаді судді.
Оскільки позивач скористалась правом отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто, з інших джерел, що передбачено п. 2 ч. ст. 8 Закону №1058-ІV і є забороною для призначення і виплати їй пенсії по інвалідності за цим же законом, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати позивачу пенсії по інвалідності є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.
З рішенням суду апеляційної інстанції не погодилась позивач, звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.
В обгрунтування касаційної скарги посилається на те, що законодавець не обмежує право особи на отримання як пенсії по інвалідності так і щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зокрема посилалась на те, що приписи п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-ІV не містять заборони щодо одночасного отримання особою пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання. В свою чергу обмеження щодо одночасного отримання щомісячного довічного грошового утримання та пенсії, передбачені ст. 142 Закону «Про судоустрій та статус суддів», стосуються лише такого виду пенсії, як пенсія за віком.
Заперечуючи проти касаційної скарги відповідач просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. 
Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV)  передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених зазначеним Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
За правилами ст. 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Верховний Суд вже розглядав справи, правовідносини в яких є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. Зокрема, у постанові від 19.08.2021 у справі №369/2234/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку:
«?  … ?  виключно Законом №1058-ІV визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, дія ст. 6 Закону №1788-ХІІ може поширюватися на спірні правовідносини лише у випадках, передбачених Законом №1058-ІV, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
У ст. 10 Закону № 1058-ІV визначена імперативна норма щодо призначення пенсії та не містить будь-яких винятків щодо такого призначення. 
Отже, позивачу може бути призначено або щомісячне довічне грошове утримання, або пенсію по інвалідності за його вибором, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.».
Суд не знаходить підстав для відступу від вказаних правових висновків у справі, що розглядається.
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що після звільнення у відставку позивачу призначено та виплачується довічне грошове утримання судді, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності у відповідача законодавчих підстав для продовження виплати позивачу пенсії по інвалідності, яку вона отримувала у період перебування на посаді судді відповідно до Закону №1058-ІV, та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, які відповідають висновкам Верховного Суду.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Керуючись ст. 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:
О.П. Стародуб                    
В.М. Кравчук                    
А.А. Єзеров