Ухвала
 
02 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 159/319/19
провадження № 61-8111ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішень,
 
ВСТАНОВИВ:
 
11 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Турійського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення виявлених недоліків, а саме: надати докази на підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження судових рішень, сплатити судовий збір.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року поновлено  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Турійського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року та постанови Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги. 
 
У липні 2021 року до Верховного Суду від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме: уточнена редакція касаційної скарги. 
 
Уточнена касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
В уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішення не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року у справі № 521/6335/15-ц. 
 
Водночас, посилання заявника на неврахування судами висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року у справі № 521/6335/15-ц, не є підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки підставою для відкриття касаційного провадження згідно із зазначеною нормою є неврахування висновків саме Верховного Суду, тоді як висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не є обов`язковими для Верховного Суду під час касаційного перегляду судових рішень. 
 
Також, в уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) як на підставу касаційного оскарження судового рішення. 
 
Враховуючи те, що Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах у постановах від 13 квітня 2020 року у справі № 159/3742/17 (щодо застосування статті 319 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах), від 06 лютого 2019 року у справі № 235/2749/16, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (щодо застосування статті 198 Земельного кодексу України у спірних правовідносинах), тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також, в уточненій касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частина третя статті 411 ЦПК України); суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частина третя статті 411 ЦПК України).
 
Проте, наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (невстановлення судом фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази), може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 
 
Отже, застосування для касаційного оскарження судового рішення підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України можливе лише одночасно із однією з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
В уточненій касаційній скарзі заявник не наводить належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, визначених 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, що дає підстави для висновку про невідповідність змісту касаційної скарги вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.  
 
Таким чином, заявником не виконано вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, недоліки касаційної скарги у частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень заявником не усунуто. 
 
За змістом частини другої статті 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений в тому числі і за ініціативою суду. 
Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги. 
 
Керуючись частиною другою статті 127, 185, 390 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги до 03 вересня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали. 
У разі невиконання вимог ухвали суду, касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                           О. В. Ступак