ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/830/21 Справа № 216/569/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
захисника особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                                  ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року водій ОСОБА_1 20 січня 2021 року о 17.40 год. в м. Кривому Розі по вул. Миколаївське шосе, буд. 1А, керуючи автомобілем марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на автомобіль марки Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв біля магазину АТБ, залишив місце події, чим порушив п. 2.10(а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Крім того, 20 січня 2021 року о 17.40 год. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області по вул. Миколаївське шосе, буд. 1А водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольні напої, від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.10(є) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що апеляційну скаргу ним було подано до відділення Укрпошти 01 квітня 2021 року, тобто у встановлений законом строк на апеляційне оскарження.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що події, зазначені у протоколах, відбулись не по вул. Алмазній, а по вул. Миколаївське шосе, тобто у протоколах зазначено невірно відомості про місце події, що є грубим порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення. Зазначає, що не знав, що вчинив ДТП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 22 березня 2021 року за участю ОСОБА_1 . З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови останній отримав 24 березня 2021 року, а вперше апеляційну скаргу до відділення Укрпошти ОСОБА_1 було подано 02 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що незначний термін пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме 1 день, та те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було отримано 24 березня 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Однак ці вимоги судом першої інстанції були виконані не в повному обсязі.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 4 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному. 
Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
       Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
       Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
       Однак, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №105023 від 20 січня 2021 року ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що виходить за межі диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП.
       Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.
       Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
       У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
       У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
       У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
За таких обставин постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП України, слід скасувати, а провадження по справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського та поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими у суді першої інстанції, відповідно до яких останній повнстю визнав свою винуватість за ст. 122-4 КУпАП, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень самого ОСОБА_1 , наданих у суді першої інстанції, по справі не вбачається.
Той факт, що ДТП сталось на вул. Алмазній м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тоді як відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення по вул.Миколаївське шосе м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, має місце, проте не є істотним порушенням вимог ст.ст. 254 - 256 КУпАП з огляду на те, що вказана невідповідність була встановлена працівниками поліції та про неї було зазначено у рапорті, зокрема було вказано, що зазначена у протоколах про адміністративне правопорушення адреса місця ДТП була вказана зі слів ОСОБА_1 , та лише в подальшому після складання протоколів про адміністративне правопорушення було виявлено, що ДТП сталось на вул.Алмазній м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, у зв`язку з чим необхідно вважати вірним місце скоєння ДТП вул. Алмазна м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
При цьому факт вчинення ОСОБА_1 ДТП підтверджено постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року (справа №216/566/21), відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП від 20 січня 2021 року, та яка набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась, а тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знав про те, що скоїв ДТП, не заслуговують на увагу.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи в апеляційній скарзі є неприйнятними. 
Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
       За таких обставин приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є доведеною «поза розумним сумнівом».
       Разом з тим, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 20 січня 2021 року, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 13 травня 2021 року.
       Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
       Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
       Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на час розгляду апеляційної скарги, а саме 06 липня 2021 року, пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
       Враховуючи зазначене провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи та прийняття постанови про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
       З огляду на викладене, апеляційна скарга особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про  притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот