ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року	Львів	Справа № 500/3053/20 пров. № А/857/9828/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Макарика В.Я, Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, ухвалене суддею Мандзій О.П. у м.Тернополі в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 500/3053/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" про стягнення податкового боргу, -                                   
                                                     ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року позивач – Головне управління ДПС у Тернопільській області звернувся в суд з позовною заявою до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС", у якій просив стягнути податковий борг в розмірі 93966,94 грн з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане підприємство, в дохід держави.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем обліковуться податковий борг, що виник наслідок несплати узгодженого зобов`язання, самостійно нарахованого платником податку згідно з податковою декларацією з ПДВ №9141534907 від 22.06.2020 за звітний 2020 рік (граничний термін сплати 30.06.2020) в сумі 93966,94 грн (нараховано 105001,00 грн, проте враховано суму переплати 11034,06 грн).
Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги. Оскільки дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем, на думку, позивача наявні правові підстави для стягнення такої заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю                       "Т-ПС" в судовому порядку з рахунків у банку, що обслуговують платника податків.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що окрім направлення вимоги про сплату боргу контролюючим органом прийнято рішення від 15.06.2020 про опис майна у податкову заставу. Не погоджуючись із вимогою та рішенням, товариством оскаржено їх в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги ДПС України 29.09.2020 прийняла рішення, яким залишила податкову вимогу без змін, а скаргу - без задоволення. Покликаючись на прийняття рішення ДПС України з порушенням строків, визначених ст.56 ПК України, вказує на відсутність правових підстав для звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу у судовому порядку.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Частиною 2  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 67 Конституції України  визначено обов`язок щодо сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пункту  1.1  статті  1 Податкового кодексу України  (далі -  ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Так, пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України  передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з пунктом  49.1 статті  49 Податкового кодексу України  передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього  Кодексу  подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст.49 ПК України).
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пп. 54.1 ст.54 ПК України).
Згідно положень пункту 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
За приписами п.57.1  ст.57 ПК України  платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ "Т-ПС" (код ЄДРПОУ 36509185) з 25.06.2009 зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.09.2020 року (а.с.6-9). 
Згідно з довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області за ТОВ "Т-ПС" станом на 29.09.2020 обліковується податковий борг по ПДВ в загальному розмірі 93966,94 грн (а.с.10), що також підтверджується розрахунком суми податкового боргу по ПДВ (а.с.11) та відображений в інтегрованій картці платника податків (а.с.19).
Як слідує з матеріалів адміністративної справи, податковий борг виник у зв`язку з несплатою відповідачем узгодженого податкового зобов`язання, самостійно визначеного у податкових деклараціях з ПДВ (а.с.16-18).
Несплата відповідачем вказаної суми податкового боргу слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
В розумінні підпункту  14.1.175  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу України  податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Таким чином, до податкового боргу відносяться як податкові зобов`язання платника податків, так і грошові зобов`язання за донарахованими контролюючим органом, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, штрафними санкціями за порушення норм іншого (не податкового) законодавства.
Згідно з підпунктом  129.1.1 пункту  129.1  статті  129 Податкового кодексу України  пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу.
Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 цього ж Кодексу, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 95.1статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09.10.2018 у справі №819/1698/16, з аналізу зазначених положень Податкового кодексу України висновується, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення відповідного податкового боргу.
Тобто, предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку. Виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання протягом установленого строку.
Як наголошує податковий орган у позовній заяві, борг у сумі, заявленій у судовому порядку до стягнення, виник за рахунок несплати грошових зобов`язань, самостійно визначених у полаткових деклараціях з ПДВ та набули статусу узгоджених.
При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття контролюючим органом вимоги від 10.06.2020 №153965-54 та рішення, прийнятого контролюючим органом вищого рівня за наслідками її адміністративного оскарження.
Водночас, в межах вказаного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності у суб`єкта владних повноважень права реалізації стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду, якому передує необхідність дотримання відповідних податкових процедур узгодження податкових зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків та надіслання такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
Задовольняючи позовні вимоги податкового органу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вживались дії щодо стягнення податкового боргу шляхом направлення відповідачу податкової вимоги у встановленому законодавством порядку.
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що позивачем на виконання вимог пункту  59.1  статті  59 Податкового кодексу України  відповідачу вручено податкову вимогу форми "Ю" за № 153965-54 від 10.06.2020, яку відповідач отримав 15.07.2020 (а.с. 14-15), на момент звернення позивача до суду податкового боргу не сплатив, за наслідками адміністративного оскарження вимоги, скаргу відповідача залишено без задоволення, а вимогу - без змін.
З часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.
Доказів оскарження вказаної вимоги у судовому порядку сторонами на надано.
Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення податкового боргу з рахунків ТзОВ «Т-ПС» є обгрунтованими на загальну суму 93966,94 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановленні статтею 309 КАС України.
Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 500/3053/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.    

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	В. Я. Макарик 	
 	 	З. М. Матковська