ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/8454/21 пров. № А/857/13328/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Матковської З.М.,
при секретарі судового засідання:                              Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2021 року про повернення адміністративного позову (суддя Яворський С.Й., ухвалене в м. Львові) у справі №380/8454/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення про примусове повернення з України,-

                                                        В С Т А Н О В И В:          

27 травня 2021 адвокат Курілець Андрій Іванович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до начальника Львівського прикордонного загону Анатолія Федорчука в якому просив рішення затверджене начальником Львівського прикордонного загону від 11.05.2021 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 та зобов`язання її покинути територію України у термін до 11 червня 2021 року – скасувати.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове повернення з України - передано на розгляд до Личаківського районного суду м. Львова  відповідно до правил предметної підсудності .
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Львівського прикордонного загону Анатолія Федорчука про оскарження рішення про примусове повернення з України повернуто заявнику.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, який у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесене з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2021 року про повернення адміністративного позову по справі №380/8454/21, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні представник відповідача  заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу  залишити без змін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча позивач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої  статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 320  КАС України  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення заяви, так як відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо підписана особою, яка не має права її підписувати.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушення її права, свободи або законні інтереси.
Пунктами 1-3 та 6 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Частиною другою статті 160 КАС України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Адвокат Курілець А.І. в інтересах позивача ОСОБА_1 подав даний адміністративний позов до Львівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове повернення з України - передано на розгляд до Личаківського районного суду м. Львова  відповідно до правил предметної підсудності .
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент подання даного позову до Львівського окружного адміністративного суду представник позивача долучив до позовної заяви копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №019 та копію договору про надання правової допомоги від 11.05.2021 року. Відповідно до положень п.п.1.1.1 п.1.2 вказаного договору адвокату надаються повноваження бути представником позивача у Яворівському районному суді Львівській області та Львівському окружному адміністративному суді.
Колегія суддів з аналізу матеріалів справи вважає, що на момент постановлення Львівським окружним адміністративним судом ухвали про передачу справи до іншого адміністративного суду від 28 травня 2021 року представник позивача не мав змоги усунути недоліки щодо його повноважень представляти інтереси позивача в Личаківському районному суді м. Львова, оскільки йому не було відомо про винесення даної ухвали Львівським окружним адміністративним судом.
Враховуючи дані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно та помилково прийняв ухвалу про повернення адміністративного позову.
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву із зазначених підстав, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, через що оскаржувану ухвалу слід скасувати, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2021 року у справі №380/8454/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 24.09.2021