П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
07 липня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/13973/20	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                      11 січня 2021 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме: визнання протиправним та скасування рішення № 155250009604 від 09 листопада 2020 року про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію з 02 листопада 2020 року з розрахунку 90% заробітної плати, згідно розрахункового листа прокуратури Одеської області № 21-41вих20 від 23 жовтня 2020 року, без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з доповненнями, з подальшими її перерахунками.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам законодавства, так як у межах спірних правовідносин позивач не мав права на призначення пенсії по вислузі років, згідно положень ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-XII, так як вони втратили чинність. 
В свою чергу, станом на момент звернення позивача до пенсійного органу необхідні умови для призначення пенсії за вислугу років визначались ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» №1697-VII.
Тому, враховуючи відсутність у позивача 25 років стажу вислуги років, на переконання апелянта, ним обґрунтовано прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення – скасуванню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії по вислузі років за ЗУ «Про прокуратуру».
При цьому, рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 155250009604 від 09 листопада 2020 року відмовлено у призначенні пенсії, так як станом на дату звернення стаж роботи заявника, який дає право на пенсію за вислугу років, становить 21 рік 11 місяців, що є менше за необхідний стаж.
Не погоджуючись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлення усіх обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на призначення пенсії по вислузі років, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення, у період з 01 жовтня 2020 року і пізніше, вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Згідно ч. 6 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Колегією суддів встановлено, що у листопаді 2020 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по вислузі років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».
В свою чергу, оскаржуваним рішенням пенсійного органу відмовлено в призначенні позивачу пенсії по вислузі років, так як він не має достатньої вислуги років, що встановлена в ч. 1 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII
При цьому, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом позивач зазначає, що йому пенсія має бути призначена за ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-XII, яким передбачено наявність 20 років стажу за вислугу років.
Між тим, колегія суддів зазначає, що з 15 липня 2015 року набрав чинності ЗУ «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, а відтак норми Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, якими передбачався 20 річний стаж роботи, необхідний для виходу на пенсію за вислугою років, з 15 липня 2015 року втратили чинність.
В даному випадку, на момент звернення позивача до пенсійного органу діяли положення ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII, якими із жовтня 2020 року збільшено розмір необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років до 25 років.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком пенсійного органу про те, що стаж роботи позивача в органах прокуратури на час його звернення до пенсійного органу є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років (стаж за вислугу років 21 рік).
В даному випадку, аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, у справі 752/20817/16-а, від 21 лютого 2018 року, у справі 211/3177/17.
В свою чергу, посилання позивача на протиправність звуження його прав щодо належного пенсійного забезпечення ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII не приймаються колегією суддів, так як положення вказаного закону щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури не визнавалися неконституційними та є чинними.
Більш того, у період дії ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-XII позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим при прийнятті ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу його існуючих прав.
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин позивач не отримав права на призначення пенсії по вислузі років.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року – скасувати, прийнявши у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.