ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/20304/20                Головуючий суддя І інстанції Шаренко С. Л.
Провадження № 33/818/861/21        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       21 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Іващука П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , - 

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1946 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.
Постановою встановлено, що 25.11.2020 о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ИЖ 27175-036», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Жилярді, буд. 95, під час руху не простежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого сталась технічна несправність гальмівної системи, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 , зіткнення з автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_3 , зіткнення з автомобілем «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_4 , та зіткнення з автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_5 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

 
       Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на наявний висновок експерту та не надав йому належної оцінки. Вказує, що всі пояснення працівникам поліції надавав у стресовому стані, а висновок експерта спростовує його пояснення щодо несправності гальмівної системи автомобіля, ким він керував.

В судове засідання в суд апеляційної інстканії Грршков тЮ.Б. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Іващук П.В. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у зв`язку із поганим самопочуттям в судове засідання не з`явився та не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги без його участі, оскільки правова позиція узгоджена з захисником, який буде приймати участь в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі за умови участі захисника Іващука П.В.

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Іващука П.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
       Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував автомобілем «ИЖ», під час руху не простежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого сталась технічна несправність гальмівної системи, що призвело до зіткнення з автомобілем «ТОЙОТА РАВ 4», до зіткнення з автомобілем «ЛЕНД РОВЕР», до зіткнення з автомобілем «НИССАН РОГ», до зіткнення з автомобілем «ЛЕНД РОВЕР». При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
       З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить наявність його власноручного підпису у протоколі.
Крім того, в графі протоколу «… пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що згоден з протоколом.
Отже, аналізуючи ці відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складення протоколу, ОСОБА_1 повністю визнавав себе винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Будь-яких заперечень щодо складення протоколу та щодо складення схеми місця ДТП, ОСОБА_1 не навів ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в своїх письмових поясненнях.
Відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 2), вбачається, що учасники ДТП, в тому числі ОСОБА_1 , погодились із відомостями, які зафіксовані у цій схемі, про що свідчать їх особисті підписи в цій схемі без будь-яких заперечень.
       Належить взяти до уваги і те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, в тому числі, шляхом подання скарги до керівництва працівників поліції, або в порядку, передбаченому чинним КАС України.
       Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 та схеми місця ДТП працівники поліції не порушили чинного законодавства, а відомості, що зафіксовані в протоколі та в схемі місця ДТП не спростовані будь-якими фактичними відомостями.
       Крім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 (арк. 3), які він надавав працівникам поліції безпосередньо після настання ДТП вбачається, що «… 25.11.2020 года около 17.00 час. он двигался по спуску Жилярди вниз, в правом ряду, в «тянучке». С середины спуска машины перед ним двинулись, через 10-15 метров остановились. Он нажал на тормоз, тормозов небыло. За метр до передней машины вывернул в правый ряд, он был пуст на 15 метров, пытаясь остановить машину. Дернул ручник, включил первую передачу, машина продолжала с ускорением двигаться вниз, доганяя впереди идущую машину. Он повернул влево, на встречную, все время пытаясь остановить машину. Зацепил машину на встречной порлосе, потом вторую, пытаясь остановить машину и уйти со встречной полосы. Резко повернул направо, зацепил кросовер и продолжал ехать вниз. Впереди стоял «Рендж Ровер» темного цвета, в бампер котрого он врезался и остановился.»
       Ці пояснення ОСОБА_1 надав власноручно відразу після зіткнення автомобілів і зміст цих пояснень об`єктивно узгоджується з відомостями схеми місця ДТП та відомостями письмових пояснень потерпілих.
       Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 (арк. 5), 25.11.2020 року він їхав по вул. Жилярді вниз. Раптово почув удар у праву задню дверь. Побачив автомобіль «ИЖ», який намагався зникнути з місця ДТП. Після цього, намагаючись уїхати від місця ДТП, він вдарив ще 3 автомобіля.
       Відповідно до відомостей письмових пояснень потерпілого ОСОБА_3 (арк. 4), 25.11.2020 року внизу вулиці Жилярді, рухаючись до низу відчув удар в лівий бік ззаду в бампер і в дзеркало ліве побачив темно синій автомобіль держ. номер НОМЕР_1 , яка після удару в його машину по смузі зустрічного руху поїхала до низу і вдарила слідуючу машину в задній бампер. Позаду нього на смузі зустрічного руху стояла вдарена машина в лівий бік. Зі слів водія, в нього відмовили гальма.
       Відповідно до відомостей письмових пояснень потерпілої ОСОБА_4 (арк. 6), 25.11.2020 року «… спускалась по спуску Жилярди не доезжая перекрестка перед светофором метров 100 в ее машину врезался сзади автомобиль ИЖ (пирожок). ЕЕ автомобиль получил повреждения заднего бампера, задняя ляда, левое заднее крыло. Перед тем как въехал в ее автомобиль, автомобиль ИЖ совершил столкновение с автомобилями «РЕНДЖ РОВЕР, «ТОЙОТА», «НИССАН».
       Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень потепілої ОСОБА_5 (арк. 7), «… 25.11.2020 года она двигалась на своїм автомобвыле вверх по спуску Жилярди по своїй полосе движения. Вдруг резко выскочил на встресу автомобивль ЖИГУЛИ зеленого цвета НОМЕР_1 , он протаранил всю левую сторону ее автомобіля. Возможности избежать ДТП у нее не было. Водитель данного транспортного средства спускаясь дальше ударил 2 авто, НИССАН и РАНДЖ РОВЕР.» 
       Аналізуючи ці відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони узгоджуються з відомостями, які зазначені у схемі місця ДТП, а також узгоджуються з відомостями письмових поясень ОСОБА_6 , які він надавав працівникам поліції.
       Суд апеляційної інстанції направляв потерпілим судові повістки, однак останні не з`явились до поштового відделення для їх отримання. Отже апеляційний суд здійснив усі процесуально можливі заходи для виклику потерпілих в судове засідання. 
       Враховуючи те, що потерпілі були безпосередніми учасниками ДТП та безпосередньо після ДТП надали свої письмові пояснення, які узгоджуються між собою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони заслуговують на увагу.
       З відомостей схеми місця ДТП (арк. 2) вбачається, що місцем пригоди є вул. Жилярді у м. Харкові. Також вбачається, що ОСОБА_1 рухався по цій вулиці у бік вул. Шевченко, тобто рухався згори вниз. 
       На схемі зазначені місця зіткнення автомобілів. Аналізуючи ці місця вбачається, що ОСОБА_1 допустив виїзд на зустрічну смугу руху та на цій смузі руху допустив зіткнення з автомобілем, який рухався назустріч йому.
       Також, відповідно до відомостей схеми місця ДТП вбачається, що ОСОБА_1 після першого зіткнення з автомобілем «ТОЙОТА» і до останнього зіткнення з автомобілем «ЛЕНД РОВЕР» подолав щонайменше 40 метрів, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, тобто ОСОБА_1 усвідомлюючи те, що здійснив зіткнення з автомобілем не зупинив свій автомобіль та продовжив рух допускаючи повторні зіткнення з іншими автомобілями.
       Захисник Іващук П.В. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції посилався на наявність висновку експертного дослідження (арк. 18-20), відповідно до відомостей якого на момент огляду і до ДТП були відсутні будь-які несправності робочої гальмівної системи автомобіля «ИЖ 27175-036» р.н. НОМЕР_1 , що могли б впливати на її вихідні параметри. Тобто ОСОБА_1 та його захисник вважали, що причиною ДТП не була несправна гальмівна система, а тому вважали, що немає підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності саме з цієї підстави.
Проте, не ставлячи під сумнів висновки експерта, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.
Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б
Відповідно до п. 2.3Б, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Аналізуючи ці вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен був стежити за дорожньою обстановкою та об`єктивно реагувати на її зміну, тобто вбачаючи наявність автомобільного затору попереду нього, ОСОБА_1 повинен був прийняти певні заходи, в тому числі, зупинити свій транспортний засіб, для уникнення зіткнення з автомобілями, чого він не зробив.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник не заперечував, що саме ОСОБА_1 вчинив ДТП, пов`язуючи це зі слизьким покриттям проїжджої частини. Однак не зміг пояснити чому саме останній здійснював виїзд на зустрічну смугу руху та заперечуючи несправність гальмівної системи не зміг пояснити чому ОСОБА_1 після зіткнення не зупинив свій автомобіль, а продовжив рух та здійснив зіткнення з іншими автомобілями.
Крім того, з відомостей експертного дослідження вбачається, що до Харківського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України 22.12.2020 року надійшла заява від директора ТОВ «АБРАМАТ» ОСОБА_7 , про проведення експертного дослідження за фактом ДТП що мало місце 25.11.2020 року.
Тобто дослідження проводилось за заявою власника автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник пояснив, що після ДТП, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 перебував у власника цього автомобіля – ТОВ «АБРАМАТ», і лише через місяць після ДТП було ініційовано питання щодо проведення експертного дослідження.
Захисник не навів будь-яких підстав, чому заява про проведення експертного дослідження за фактом ДТП була подана майже через місяць після ДТП, а тому суд апеляційної інстанції розцінює такі дії як обраний спосіб захиснту для уникнення відповідальності.
Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які, в своїй сукупності, свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.3Б ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
       Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_8 п. 2.3Б Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, – залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков