Справа № 161/18352/19 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/1016/21  Категорія: 53 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
28 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, вартості відновлюваного ремонту та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача – Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2021 року,

                                           В С Т А Н О В И В : 
04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 16 січня 2018 року на автодорозі Доманово – Ковель – Чернівці – Теребляче сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів КАМАЗ-5321 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», під керуванням ОСОБА_3 та Mitsubishi Galant реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. 
Винуватцем ДТП визнаний ОСОБА_3 , який являється працівником Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 
Страхова компанія за страховим полісом та з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу виплатила страхове відшкодування у розмірі 88027,23 грн..
Разом із тим, згідно даних звіту №2018/3456 про оцінку транспортного засобу від 13.02.2018, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 215853,76 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу – 113925,17 грн..        
Оскільки відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» занизило вартість відновлювального ремонту та не доплатило йому 11972,77 грн. страхового відшкодування, а відповідач Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс» відмовляється виплатити йому різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 115853,76 грн. (215853,76 - 100000), то позивач просив стягнути зазначені кошти із відповідачів.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдано і моральну шкоду, яка виразилася в ушкодженні його здоров`я та у неможливості займатися підприємницькою діяльністю із-за невикористання через пошкодження транспортного засобу в якості таксі та відповідно можливості заробляти кошти на прожиття і лікування. Виникли незручності при неможливості вирішення спірної ситуації у позасудовому порядку, що негативно позначалося на психологічному і фізичному стані та призвело до моральних страждань, розмір яких він визначив – 20000 грн., які просить стягнути із відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс».
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто із Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» на користь ОСОБА_1 101267 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 11972 грн. 77 коп.
Стягнути з Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» в дохід держави 1062 грн. 67 коп. судового збору.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в дохід держави 119 грн. 73 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ухвалити у цій частині нове судове рішення – про відмову в позові до цього відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» просить скасувати судове рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Треті особи відзив на апеляційну скаргу не подали.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
На підставі ст. 29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.
Судом встановлено, що 16 січня 2018 року на автодорозі Доманово – Ковель – Чернівці – Теребляче сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів КАМАЗ-5321 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», під керуванням працівника підприємства ОСОБА_3 та Mitsubishi Galant реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. 
Вина ОСОБА_3 встановлена постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 14.02.2018 (т.1 а.с.11).
Цивільно-правова відповідальність щодо забезпеченого транспортного засобу Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» станом на 16.01.2018 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначено – 100000 грн. (т.1 а.с.102). 
Страхова компанія за страховим полісом та з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу виплатила власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі 88027,23 грн. (т.1 а.с.22).
Разом із тим, згідно даних звіту №2018/3456 про оцінку транспортного засобу від 13.02.2018, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 113925,17 грн. (т.1 а.с.23-35).        
Таким чином, з урахуванням визначеної звітом №2018/3456 від 13.02.2018 вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 113925,17 грн. та фактично виплаченого страховою компанією страхового відшкодування у розмірі 88027,23 грн., недовиплачено позивачу страховою компанією страхове відшкодування у розмірі 11972,77 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення зазначених коштів із страхової компанії.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для стягнення цих коштів, оскільки власником пошкодженого автомобіля було погоджено виплачену страхову суму – відхиляються апеляційним судом, оскільки заява на виплату оформлена на бланку страхової компанії; згідно даних, які надала страхова компанія; заява датована 06.02.2018, тобто до 13.02.2018, коли власник отримала звіт, оформлений на своє замовлення, а тому і не могла заперечити, чи спростувати зазначений страховою компанією розмір страхового відшкодування (т.1 а.с.133).
Посилання апелянта на необхідність урахування висновків інших місцевих судів при вирішення аналогічних спорів – відхиляються апеляційним судом, оскільки така дія не передбачена процесуальним законодавством.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо відповідача – страхової компанії.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позову до відповідача – ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а тому і переглядається лише в цій частині.
Посилання відповідача Луцького спеціалізованого комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунатранс» у відзиві на апеляційну скаргу про незаконність судового рішення та його необхідність скасування щодо цього відповідача – відхиляються апеляційним судом, оскільки цей відповідач рішення суду щодо стягнення коштів із нього не оскаржував, а тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                              П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу відповідача – Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.  

Головуючий – суддя  

Судді