ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 809/721/18
адміністративне провадження № К/9901/1070/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Бевзенка В.М., Чиркін С.М.
розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд"
на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду у складі судді Григорук О. Б. від 23 жовтня 2019 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З., Шавель Р.М. від 10 грудня 2019 року 
у справі № 809/721/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" 
до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради 
про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
1. У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" (далі також - ТОВ "РВЦ "Гаразд", позивач) звернулося до суду із позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради (далі також - Департамент містобудування Івано-Франківської міськради, відповідач), у якому просило визнати протиправною відмову відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень для будівництва розважально-відпочинкового центру "Гаразд" на Південному бульварі у м. Івано-Франківську та зобов`язати надати містобудівні умови та обмеження для будівництва розважально-відпочинкового центру "Гаразд" на Південному бульварі у м. Івано-Франківську у відповідності до Містобудівного розрахунку.
2. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
3. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 20 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року, скасував рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року і ухвалив нове, яким задовольнив позов. Визнав протиправною відмову Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у наданні ТОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівних умов та обмежень для будівництва розважально-відпочинкового центру "Гаразд" на Південному бульварі в м. Івано-Франківську. Зобов`язав Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати ТОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівні умови та обмеження на об`єкт, який розташований за адресою Південний бульвар, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, площею 4 га.
4. У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (ВП № 57456644) її правонаступником у справі № 809/721/18.
5. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року замінено Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради на Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради у виконавчому провадженні №57456644.
6. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 809/721/18 скасовано. Відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Розважальний-відпочинковий центр «Гаразд» про заміну сторони виконавчого провадження.
7. 03 січня 2019 року ТОВ "Розважальний-відпочинковий центр "Гаразд" направило до Верховного Суду касаційну скаргу відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року і залишити в силі ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року.
8. Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі.
ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що функції Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва перейшли до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, оскільки рішенням 22 сесії Івано-Франківської міської ради сьомого демократичного скликання № 383-22 від 14 грудня 2018 року припинено Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради (код ЄДРПОУ 40216470), шляхом його ліквідації та створено Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, та затверджено Положення про Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради. Відповідно до пункту 1.5 вказаного Положення про Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради є уповноваженим органом містобудування та архітектури з питань видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.
10. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на момент звернення позивача до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відсутній запис про припинення юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому фактично Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, як юридична особа, не була припинена і констатувати вибуття однієї із сторін виконавчого провадження не є можливим. Не вибуття однієї із сторін виконавчого провадження внаслідок припинення юридичної особи свідчить про відсутність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні №57456644, а саме Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради на Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.
ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження у даному випадку є перехід функцій, що були притаманні даному органу, а не запис про припинення юридичної особи.
IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
13. Згідно із частиною першою статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
14. У статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
15. Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
16. Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
17. Відповідно до частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
18. З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.
19. За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
20. З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.
21. Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.
22. Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата  Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15.
23. Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
24. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
25. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 524/4478/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15.
26. Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
27. У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
28. Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
29. При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
30. Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
31. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16.
32. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 19 жовтня 2018 року Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №57456644 з примусового виконання виконавчого листа №809/721/18.
33. Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 29 березня 2019 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №57456644 з виконання виконавчого листа №809/721/18, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 17 жовтня 2018 року.
34. 30 вересня 2019 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відновлено виконавче провадження №57456644 з примусового виконання вищеззначеного виконавчого листа про зобов`язання Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівні умови та обмеження на об`єкт, який розташований за адресою Південний бульвар, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, площею 4 га.
35. При цьому, згідно із пунктом 1 рішення 22 сесії Івано-Франківської міської ради сьомого демократичного скликання №383-22 від 14 грудня 2018 року припинено Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради (код ЄДРПОУ 40216470), шляхом його ліквідації.
36. Пунктами 5 і 6 вказаного рішення вирішено створити Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, та затверджено Положення про Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради.
37. Відповідно до пункту 1.5 вказаного Положення про Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради є уповноваженим органом містобудування та архітектури з питань видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.
38. Отже Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради є правонаступником Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради.
39. Судом апеляційної інстанції установлено, що згідно інформації на Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за реквізитами пошуку «код ЄДРПОУ 40216470» вбачається, що Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради перебуває у процесі припинення згідно запису від 28 грудня 2018 року.
40. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що функції Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва перейшли до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.
41. Поряд з цим, колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 зазначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України (абз. 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 07 травня 2002 року №    -рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абз. 8 підп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України   права кожного на судовий захист.
42. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абз. 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №      11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абз. 5 підп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).
43. Також Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.
44. У зв`язку із викладеним, враховуючи положення статті 352 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, а відтак постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року необхідно скасувати, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року залишити в силі.
Керуючись статтями 341, 349, 352, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" задовольнити.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року скасувати.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          І.В. Желєзний
Судді                                                                                                              В.М. Бевзенко
                                                                                                              С.М. Чиркін