УХВАЛА

29 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 460/3392/19
адміністративне провадження № К/9901/25760/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 460/3392/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 08 серпня 2018 року щодо визначення сум податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік: № 0364906-5002-1716 на суму 397,12 грн; № 0364907-5002-1716 на суму 10817,44 грн; № 0364917-5002-1716 на суму 1568,00 грн; № 0364905-5002-1716 на суму 875,84 грн; № 0364898-5002-1716 на суму 1952,00 грн; № 0364897-5002-1716 на суму 1373,00  грн; № 0364914-5002-1716 на суму 6406,40 грн.; № 0364900-5002-1716 на суму 37691,04 грн; № 0364894-5002-1716 на суму 10773,92 грн; № 0364908-5002-1716 на суму1460,27 грн.; № 0364896-5002-1716 на суму 4120,80 грн.; № 0364904-5002-1716 на суму 5499,84 грн; № 0364902-5002-1716 на суму 5948,64 грн; № 0364895-5002-1716 на суму 6166,24 грн; № 0364891-5002-1716 на суму 4180,64 грн; № 0364901-5002-1716 на суму 6343,04 грн; № 0364903-5002-1716 на суму 26240,00 грн; № 0364899-5002-1716 на суму 29027,52 грн; № 0364892-5002-1716 на суму 10582,40 грн; № 0364913-5002-1716 на суму 4899,20 грн; № 0364909-5002-1716 на суму 14752,00 грн; № 0364911-5002-1716 на суму 152684,48 грн; № 0364916-5002-1716 на суму 31290,88 грн; № 0364912-5002-1716 на суму 19768,96 грн; № 0364893-5002-1716 на суму 20228,64 грн; № 0364915-5002-1716 на суму 21879,68 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02  грудня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 22 січня 2021 року, від 02 березня 2021 року, від 14 квітня 2021 року та від 10 червня 2021  року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
13 липня  2021 року до Верховного Суду надійшла вп`яте подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020  року у справі № 460/3392/19.
Під час перевірки вп`яте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що вона фактично повторює зміст попередніх касаційних скарг, які було повернуто ухвалами Верховного Суду від 22 січня 2021 року, від 02 березня 2021 року, від 14 квітня 2021 року та від 10 червня 2021 року.
Так, аналогічно попереднім касаційним скаргам, у поданій вп`яте касаційній скарзі скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Водночас касаційна скарга не містить посилання на постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому висновку суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах.
Крім того, Верховний Суд у своїх ухвалах від 14 квітня 2021 року (провадження К/9901/10517/21) та від 10 червня 2021 року (провадження К/9901/18584/21) про повернення раніше поданих касаційних скарг звертав увагу скаржника на те, що при вирішенні справи суди попередніх інстанцій врахували правову позицію Верховного Суду з аналогічного питання, викладену у постанові від 24 квітня 2018  року у справі №  803/1307/17.
Разом з тим, скаржником у касаційній скарзі не було обґрунтовано, у чому полягає помилковість врахування судами правової позиції Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Також Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.
При цьому, Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, прийнятність доводів про ненадання оцінки усім доказам у справі можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.
Відсутність у касаційній скарзі належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, які передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, унеможливлюють перевірку такої умови.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Звертаючись до суду з касаційною скаргою вп`яте, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.
Змістовно обґрунтування касаційної скарги не змінилося.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень. 
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 460/3392/19 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов