ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року	 	Справа № 460/1072/20 пров. № А/857/7384/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідач – Качмара В.Я.,
суддів –  Затолочного В.С., Курильця А.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління  праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року (суддя Комшелюк Т.О., м.Рівне), -
ВСТАНОВИВ:

17.02.2020 (здано на пошту) ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Управління  праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі – УСЗН) в якому просила: 
визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу відповідно до статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон №796-ХІІ) за періоди з 22.08.2008 по 31.12.2011 включно, з 01.01 по 02.08.2014 включно та з 17.07.2018 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства;
зобов`язати УСЗН нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу в зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за періоди з 22.05.2008 по 31.12.2011 року включно та з 01.01 по 02.08.2014 включно в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу в зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати в розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 17.07.2018. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 в справі № 460/1072/20 в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності УСЗН щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 відповідно до статті 37 Закону №796-ХІІ за період з 22.05.2008 по 16.08.2019 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства; зобов`язання УСЗН нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства за періоди з 22.05.2008 по 31.12.2011 включно, з 01.01 по 02.08.2014 включно в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати; зобов`язання УСЗН нарахувати та виплатити позивчау щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства в розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 17.07.2018 по 16.08.2019 залишено без розгляду.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що правопорушення з невиплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживанням продуктів харчування місцевого виробництва та підсобного господарства є триваючим, а вказана допомога є регулярною щомісячною виплатою, яку відповідач з власної вини протягом тривалого часу виплачував позивачу в неповному розмірі, тобто в даному випадку має місце триваюча протиправна діяльність відповідача, тому строк звернення до суду не пропущено.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 КАС шестимісячний строк звернення до суду та не наведено поважних причин пропуску вказаного строку.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 04.03.1993 серії НОМЕР_1 (а.с.7).
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в с. Тутовичі Сарненського району Рівненської області, що належить до зони гарантованого добровільного відселення відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 23.07.1991 №106 .
У січні 2020 року позивач звернулася до відповідача із письмовим зверненням, в якому просив нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв`язку із обмеженням споживанням продуктів харчування місцевого виробництва та особистого селянського господарства, передбачену статтею 37 Закону №796-ХІІ 
21.01.2020 відповідач надав лист-відповідь № 01/5-14-513, в якому повідомив, що на переконання відповідача немає підстав для нарахування і виплати щомісячної грошової допомоги, а також вказав про відсутність підстав для такої виплати з огляду на те, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII статтю 37 Закону № 769-ХІІ виключено. Зазначив, що нарахування та виплату такої допомоги буде можливо здійснити тільки після внесення змін у чинне законодавство (а.с.9-14).
Статтею 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
За змістом частини другої статті 99 КАС-1 (в редакції, чинній станом на 22.05.2008) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,  який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була  дізнатися  про  порушення своїх прав, свобод чи інтересів; в редакції станом на 01.01.2014 по 02.08.2014 передбачалось, що для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частинами першою та другою статті 122 КАС ( в редакції, чинній на час звернення до суду із цим позовом) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Як встановлено вище, в даній справі предметом спору є нарахування та виплата відповідачем ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, згідно статті 37 Закону №796-ХІІ, з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р за періоди з 22.05.2008 по 31.12.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018.
Згідно з частиною першою статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом засобами поштового зв`язку 17.02.2020.
При цьому, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018, заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду.
Стосовно доводів позивача-апелянта на ту обставину, що про порушення свого права вона дізналася з листа відповідача від 21.01.2020, суд апеляційної інстанції вважає, що така обставина не може бути поважною причиною пропуску строку, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не могли позбавити її можливості звернутися до суду в межах зазначених процесуальним законом строків звернення.
Як видно з матеріалів справи, звертаючись у січні 2020 до відповідача із заявою про виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, позивач вже знала, що починаючи із заявлених нею спірних періодів вказана допомога у визначеному Законом №796-ХІІ розмірі їй не виплачувалась.
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що отримання позивачем листа відповідача від 21.01.2020 №01/5-14-513 у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Вказана правова позиція щодо застосування до правовідносин у сфері нарахування та виплати соціальних виплат положень статей 122, 123 КАС узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог період з 22.05.2008 по 31.12.2011, з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 по 16.08.2019, оскільки такі подані з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС. 
Відповідно до статті 316 КАС Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 8 липня 2021 року.