Номер провадження: 22-ц/813/6784/21 
Номер справи місцевого суду: 495/4248/20
Головуючий у першій інстанції Заверюха В.О.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                         Сегеди С.М.,
суддів:                         Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                         Хухрова С.В., 
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сорокалета С.І.,
представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Каланжова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, її витребування,

встановив: 

21.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.1-4), який в подальшому уточнював, та в якому просив:
-визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, посвідчений 18.10.2019 року приватним нотаріусом Кушнір І.В. на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1339, виданий 18.10.2019 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 33737773, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49236444 від 18.10.2019 року;
-витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:010:0069;

-скасувати реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, посвідченого 18.10.2019 року приватним нотаріусом Кушнір І.В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1339, виданий 18.10.2019 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 33737773, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49236444 від 18.10.2019 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2020 року була задоволена заява позивача ОСОБА_1 та забезпечено його позов, шляхом накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, що належить ОСОБА_2 (а.с.91-93).

17.02.2021 до суду першої інстанції від представника відповідача – адвоката Каланжова В.І. надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, її витребування, вжитих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2020 року (а.с. 49-54).
Своє клопотання заявник обґрунтовував тим, що позивачем не надано жодного доказу, що існує вірогідність продажу спірної земельної ділянки, наведені лише припущення, що відповідачем можуть бути вчиненні дії щодо відчуження земельної ділянки, що призведе до утруднення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, на думку відповідача вжиті заходи забезпечення позову є порушенням прав людини і основоположних свобод як особи, яка мирно володіє майно.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року в задоволенні клопотанняь представника відповідачаь про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено (а.с. 63-65).
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі свого представника - адвоката Каланжова В.І., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, що належить ОСОБА_2 (а.с. 67-72). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2020 року заяву представника позивача – адвоката Сорокалета С.І. про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, яка належить ОСОБА_2 .
При цьому суд обгрунтовано виходив із того, що заява про забезпечення позову була подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, є видами забезпечення позову, передбаченими ст.150 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.
Суд також виходив із того, що спірна земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у садівничому кооперативі (район «Лиманський») «Суперфосфатчик», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, належить відповідачу ОСОБА_2 , є предметом спору, а тому в разі не вжиття даних заходів відповідачем по справі, в подальшому можуть бути вжиті заходи щодо відчуження цієї земельної ділянки. 

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з тим, суд виходив із того, що зі змісту клопотання про скасування забезпечення позову представника відповідача не наведено вмотивованих обставин та не представлено належних доказів, які б обгрунтовували необхідність скасування вжитих судом заходів забезпечення позову по даній справі.
Крім того, обставини справи свідчать про те, що на теперішній час розгляд даної справи триває, що не заперечується її учасниками, та що в свою чергу свідчить про необхідність існування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2020 року.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову є неспівмірними із позовними вимогами, то вони є безпідставними, так як предметом даного судового спору є саме земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,07 га., яка розташована у садівничому кооперативі (район «Лиманський») «Суперфосфатчик», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, кадастровий номер 5110300000:02:010:0069, про витребування якої у ОСОБА_2 ставить питання позивач ОСОБА_1 .
Так, як вбачається з матеріалів справи, предметом поданого позову є незаконне заволодіння земельною ділянкою АДРЕСА_1 , яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 01 серпня 2008 року серія ЯЕ №652259 належить ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що вказану земельну ділянку він успадкував від своєї матері та користується нею з метою літнього відпочинку. У лютому 2020 року позивачу зателефонувала голова садівничого кооперативу «Суперфосфатчик», ОСОБА_3 , яка повідомила, що невідомі особи заволоділи ділянкою, та намагалися дістатися до будиночка, поводячи себе як власники. За даним фактом вона повідомила Білгород-Дністровський ВП ГУ НП України в Одеській області, після чого приїхала слідчо-оперативна група і почала проводити слідчі дії. За наслідками її звернення була порушена кримінальна справа №42020161240000032 за фактом порушення ОСОБА_1 ч.2 ст.190 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви та доводів апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Каланжова Владислава Івановича, залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09.07.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк
                                                                        
Т.В. Цюра