ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер справи 665/1593/19                  Головуючий в І інстанції Пилипенко І.О.
Номер провадження 22-ц/819/1060/21                         Доповідач Орловська Н.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі: 
головуючого Орловської Н.В.
суддів:                 Кутурланової О.В.
       Майданіка В.В.
розглянув у судовому засіданні без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

       09 вересня 2019 р.  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , у просив стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 13 032,09 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що 10.08.2019 року о 12.20 год., в смт. Чаплинка з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, під час якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 . За ремонт пошкодженого автомобіля позивач сплатив 10 000 грн ТОВ «Херсон мотор компані». Крім того, позивачем були придбані праві передні двері, вартість яких разом із витратами доставки «Новою поштою» склала 5722 грн. Також позивач неодноразово їздив до м. Херсона, у зв`язку із чим ним були понесені транспортні витрати на суму 787,59 грн. Страхова компанія відповідача ПАТ «СК «Універсальна» відшкодувала позивачу 4477,50 грн. Різниця витрачених позивачем на ремонт коштів та відшкодованою сумою становить 13 032,09 грн., в тому числі франшиза 1000 грн., які на думку позивача, повинен відшкодувати ОСОБА_2 . Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити йому вищенаведену суму завданої шкоди, однак ОСОБА_2 не реагував та на дзвінки не відповідав. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому була завдана і моральна шкода, оскільки йому довелось самостійно виділяти кошти на ремонт автомобіля, у зв`язку із нецільовим використання грошових коштів в його сім`ї склалися напружені стосунки, а також завдані душевні страждання, які він оцінює на суму 5000 грн.
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1393,60 грн, що складається з витрат на відшкодування франшизи в розмірі 1000 грн. та транспортних витрат в розмірі 393 грн. 60 коп., завдану моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за вимогу про відшкодування майнової шкоди в розмірі 82 грн. 17 коп. та вимогою про відшкодування моральної шкоди 153 грн. 68 коп., а всього 235 (двісті тридцять п`ять) гривень 85 коп.
Вказане судове рішення обґрунтовано тим, що подані позивачем замовлення - наряд №КАЗН003620 від 28 серпня 2019 року, відповідно до якого вартість ремонту склала 10 000 грн., не можуть бути визнані належним доказом на підтвердження розміру збитків, оскільки допустимих доказів, що підтверджують оплату наданих послуг позивачем в порушення положень статті 81 ЦПК України не представлено, а помітка штампом на самому наряді-замовленні про оплату цих послуг без надання відповідних банківських документів не відповідає ознакам допустимості.
При цьому, належним доказом вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , судом визнано висновок судового експерта №20-762 від 17.11.2020 року, виконаний належною посадовою особою МВ ОНДІСЕ, у зв`язку з чим суд встановив, що розмір матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок ДТП, що мала місце 10.08.2019 року, складає суму 8847,25 грн.
Разом з тим, з відповідача в силу ст. 1194 ЦК України, ст. 36 Закону №1961-IV можуть бути стягнуті тільки збитки, які перевищують граничний розмір страхової суми. Сума заявлена позивачем до стягнення, з врахуванням одержаного страхового відшкодування, цю межу не перевищила, у зв`язку з чим суд вважає, що звернувшись із цим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 фактично просить стягнути частину невиплаченого страхового відшкодування (різницю в оцінці відновлювального ремонту з урахуванням зносу за експертним дослідженням і оцінкою страховика), відповідно, належним відповідачем за вимогою про стягнення шкоди, заподіяної ДТП автомобілю позивача в даному випадку виступає ПРАТ "СК «Універсальна».
За перелічених вище обставин, враховуючи заявлені вимоги, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 майнових збитків в розмірі встановленому висновком авто товарознавчої експертизи пред`явлена до неналежного відповідача і не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми франшизи у розмірі 1 000 грн, то суд дійшов висновку про її задоволення, оскільки згідно п.36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV відповідач несе зобов`язання, як страхувальник, компенсувати за рахунок власних коштів частину заподіяного збитку в розмірі визначеного в полісі франшизи.
Щодо вимоги позивача про відшкодування транспортних витрат, то суд зазначив, що витрати на оплату пального А-95 на АЗС ТОВ «Мото Трейдінг» 31.08.2019 року в розмірі 393 грн. підтверджуються копіями чеків: АЗС ТОВ «Мото Трейдінг» від 31.08.2019 року, а також відомостями, що зазначені в замовленні - наряді №КАЗН003620 від 28 серпня 2019 року, з якого вбачається, що 31.08.2019 року ОСОБА_1 забрав транспортний засіб з м. Херсон, тому вказані витрати підлягають відшкодування позивачу відповідачем на підставі п.1 ч.2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України, так як вони знаходяться в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
При цьому суд зазначив, що позивачем не доведено витрату ним паливо-мастильних матеріалів за квитанцією від 23.08.2019 року, оскільки ні матеріали справи, ані ним в ході судового розгляду не було підтверджено належними чи допустимими доказами перебування його в м. Херсон в період з 23 по 28 серпня 2019 року.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, то виходячи з фактичних обставин справи, а саме що дорожньо-транспортна пригода була оформлена при взаємній згоді сторін - учасників ДТП в спрощеному порядку - без залучення уповноважених на те співробітників поліції, що свідчить те, що з метою прискорення процесу оформлення таких документів і виплати страхового відшкодування сторони обрали більш оперативний спосіб захисту прав потерпілого ( ОСОБА_1 ), що направлено на мінімізацію душевних страждань, які позивач зазнав під час ДТП, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір компенсації моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. є завищеним і не відповідає вимогам розумності та справедливості.
Таким чином, з урахуванням характеру і наслідків допущеного відповідачем порушення прав позивача, вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що з останнього підлягає стягненню компенсація моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях позивача у зв`язку із пошкодженням його майна внаслідок ДТП, в розмірі 1000 гривень.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, просить рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04.03.2021 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права.
Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що сума збитків, які завдано ОСОБА_1 відповідно до аварійного сертифікату зазначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за виключенням ПДВ. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). 
При цьому апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв в якості доказу оплати витрат, пов`язаних з ремонтом автомобіля, ті документи, які було долучено до позовної заяви. 
Крім того, необґрунтованим є висновок суду щодо недоведеності моральної шкоди в сумі 5000 грн, оскільки з вини відповідача були зруйновані плани ОСОБА_1 та його сім`ї, позивач був вимушений витрачати час на звернення до страхової компанії, ремонт автомобіля, звернення до суду з позовною заявою. Протягом часу перебування автомобіля на ремонт позивач був позбавлений можливості користуватися ним, що також спричинило труднощі у пересуванні позивача та членів його сім`ї. З огляду на викладене скаржник вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн є недостатнім для компенсації тих душевних страждань, які зазнав позивач. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.
ОСОБА_1 є власником автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.04.2012. (т.1, а.с.62)
З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , і під його управлінням та автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ОСОБА_3 , під управлінням ОСОБА_2 .
В результаті цього ДТП автомобілю позивача «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 були заподіяні механічні пошкодження.
За результатами зазначеної дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було вирішено скористатись правом, визначеним п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).(т.1, а.с.61)
Зазначене Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному повідомленні.
Відповідно до п.14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 свою вину у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнав повністю. Вказане також підтверджується його письмовими поясненнями, адресованими ПРАТ "СК «Універсальна» для здійснення страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_1 (т.1, а.с.110)
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПРАТ "СК «Універсальна», що підтверджується полісом ОСЦПВ № АО/0741532 від 27.05.2019 року зі строком дії до 28.05.2020 року. Відповідно до вказаного полісу страхування, страхова сума за даним договором на одного потерпілого, що завдана майну становить сто тисяч гривень, шкода завдана життю та здоров`ю становить двісті тисяч гривень. Франшиза - одна тисяча гривень. (т.1, а.с.109)
14.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування матеріального збитку. (т.1, а.с.102)
Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 14.08.2019 року спеціалістом з врегулювання ПРАТ "СК «Універсальна» в м. Херсон в період часу з 15 год. по 15 год. 30 хв. здійснено огляд автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та виявлено пошкодження транспортного засобу - деформація передньої правої двері. Відповідно до вказаного акту автомобіль потребував заміни та фарбування пошкодженої деталі. (т.1, а.с.99-100)
Згідно з ремонтною калькуляцією № 78872_OY від 10.08.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкоджених в ДТП елементів автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та запасних частин і матеріалів, в тому числі й дверей, становить 9063,27 грн. (т.1, а.с.117-120)
Відповідно до аварійного сертифікату, на підставі акту огляду та ремонтної калькуляції, було визначено, що розмір завданого ОСОБА_1 збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.08.2019 року о 12.20 год. в АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 5487.06 грн. Оскільки умовами договору страхування було погодження зменшення страхової виплати на розмір франшизи, зазначеної у договорі, розмір завданого матеріального збитку було зменшено на розмір франшизи та розраховано вартість збитку у сумі 4487 грн. 06 коп. (т.1, а.с.121)
30.08.2019 р. ОСОБА_1 надав до ПАТ «СК «Універсальна» заяву про погодження суми страхового відшкодування у розмірі 4 500,00 грн. (т.1, а.с.97)
Із страхового акту №52996/1 складеного за заявою ОСОБА_1 від 14.08.2019 року слідує, що 10.08.2019 року о 12.20 год. в смт. Чаплинка, по вул. Асканійська, 42 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю потерпілої особи ОСОБА_1 та винної особи ОСОБА_2 , пошкоджений автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Сума страхового відшкодування становить 4500 грн. 
Дана сума страхового відшкодування була виплачена позивачу, що ним не заперечується. 
Відповідно до копії замовлення-наряду №КаЗН003620 від 28 серпня 2019 року ТОВ «Херсон мотор компані» на замовлення ОСОБА_1 були проведені ремонтні роботи автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 на суму 10 000 грн., з яких вартість витрачених матеріалів - 2084,50 грн, вартість виконаних робіт - 7915,50 грн. Згідно штампом, розміщеним у верхньому правому кутку на вказаному вище наряді замовленні №КАЗН003620 від 28 серпня 2019 року, позивачем було оплачено послуги по відновленню свого транспортного засобу. (т.1, а.с.5,6)
Згідно витягу №1721034500194 від 10.05.2017р. ТОВ «Херсон мотор компані» зареєстрований в реєстрі платників податків на додану вартість. (т.1, а.с.57)
На підтвердження витрат з придбання передньої правої двері на автомобіль «Renault Duster» позивачем надано до суду копію чеку заяви на переказ готівки №848375441, згідно якої 23.08.2019 р. ОСОБА_1 здійснив грошовий переказ отримувачу ФОП ОСОБА_4 на суму 5200 грн. за оплату товарів та послуг; копію заяви на переказ готівки №848375461, згідно якої ОСОБА_1 сплатив отримувачу ТОВ «Нова Пошта» 398,00 грн. в якості оплати товарів та послуг, а також роздруківку ТОВ «Нова Пошта», згідно якої одержувачем передньої правої двері «Renault Duster» вартістю 5200 грн є ОСОБА_1 (т.1, а.с.4,58)
На підтвердження транспортних витрат позивач надав копії фіскальних чеків про оплату пального АЗС ТОВ «Мото Трейдінг» №ПН420343926552 від 31.08.2019р. на суму 393,60 грн. та №ПН421464803188 на суму 393,99 грн. (т.1, а.с.4)
Посилаючись на недостатність виплаченого страхового відшкодування для покриття вартості відновлювального ремонту, позивач звернувся до суду з вищевказаними вимогами та наполягає на їх задоволенні.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та главою   82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.
Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19).
Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.
Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 4 500 грн. Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а саме вартість відновлювального ремонту, тобто робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Визначаючи розмір майнової шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_1 , апеляційний суд приймає за основу висновок судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу №20-762 від 17.11.2020р., складений судовим експертом Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster», д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 10.08.2019р., з врахуванням цін на нормогодину, чинної на СТО, де відновлювався даний автомобіль, становить 12193,14 грн. 
При цьому, апеляційний суд не бере до уваги доводи позивача щодо вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля у сумі 15 722 грн. (вартість ремонту 10 000 грн та вартість правої передньої двері 5722 грн), оскільки висновок судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заперечується, доказів необхідності виконання ремонтних робіт та/або придбання деталей, які не враховані експертом, матеріали справи не містять, а тому у суду відсутні підстави для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля у заявленому позивачем розмірі. 
Як вбачається з висновку судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу №20-762 від 17.11.2020р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Duster», д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 10.08.2019р., з врахуванням цін на нормогодину, чинної на СТО, де відновлювався даний автомобіль, становить 8847,25 грн. 
Вартість матеріального збитку визначена експертом як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових ДТЗ Сврз та величини втрати товарної вартості за формулою: У=Ср (1820,00 грн) + См (3749,48 грн) + Сс (7273,66 грн) * (1-Ез) + ВТВ (0 грн), де Ез (0,46) - коефіцієнт фізичного зносу деталей ТЗ; Ср - вартість ремонтно - відновлювальних робіт; См - вартість використаних при ремонті матеріалів; Сс - вартість замінених при ремонті складників; ВТВ - величина втрати товарної вартості. 
У зв`язку з експлуатацією транспортного засобу «Renault Duster», д.н. НОМЕР_2 більше семи років, величина втрати товарної вартості вказаного автомобіля визначена експертом як 0 грн.
Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster», д.н. НОМЕР_2 з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складових дорівнює вартості матеріального збитку, визначеного експертом, а саме 8847,25 грн, яка підлягає стягненню зі страховика.
В силу ст. 12 Закону №1961-ІV обґрунтованим є зменшення суми страхового відшкодування на суму франшизи, яка в даній справі складає 1 000 грн.
Отже, відшкодування збитків у сумі 7 747,25 грн., які визначені як вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster», д.н. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складових (8847,25 грн), за мінусом визначеної договором страхування суми франшизи (1000,00 грн) є обов`язком страховика ПРАТ "СК «Універсальна», а тому вимоги позивача про стягнення цієї частини збитків з відповідача, як винуватця ДТП, є необґрунтованими. 
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції не звернув увагу, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю, що становить 4 345,89 грн (вартість відновлювального ремонту автомобіля, визначена судовою експертизою 12 193,14 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складових 8847,25 грн + франшиза 1000,00 грн).
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року  у справі № 755/7666/19, від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у прохальній частині містить вимогу щодо скасування рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04.03.2021 р. у повному обсязі, тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог щодо стягнення з відповідача транспортних витрат в сумі 787,59 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. також підлягає перегляду в апеляційному порядку. 
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 транспортних витрат в сумі 787,59 грн, то суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру понесених транспортних витрат, пов`язаних з ДТП від 10.08.2019 р., позивачем надано копії чеків АЗС ТОВ «Мото Трейдінг» від 31.08.2019 року на оплату пального А-95 на суму 393,60 грн., АЗС ТОВ «СІТІ Трейдінг» від 23.08.2019 року на оплату пального А-95 на суму 393,99 грн. (т.1, а.с.4)
Проте, матеріали справи не містять доказів того, що паливо-мастильні матеріали, придбані на підставі вказаних платіжних документів, були необхідні та витрачені саме на прибуття ОСОБА_1 до пункту призначення внаслідок обставин, пов`язаних з ДТП від 10.08.2019 р., а тому апеляційний суд вважає, що підстави для стягнення вказаних сум з відповідача відсутні. 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в сумі 5 000 грн, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно статті 23 ЦК України, пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру заподіяних потерпілому фізичних і моральних страждань, а також ступеня вини заподіювача шкоди у випадках, коли вина є підставою відшкодування шкоди. При визначенні розміру компенсації шкоди повинні враховуватися вимоги розумності і справедливості. Характер фізичних і моральних страждань оцінюється судом з урахуванням фактичних обставин, при яких була заподіяна моральна шкода, та індивідуальних особливостей потерпілого.
Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на моральні переживання, які понесені ним для відновлення автомобіля після ДТП, відсутності можливості використовувати автомобіль, який був необхідний для вирішення його справ, а також незручності, які він зазнає у зв`язку із вирішенням спору в судовому порядку більше одного року.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та надав обґрунтовану правову оцінку доводам позивача, врахувавши вину та поведінку винуватця ДТП, а також відсутність шкоди, заподіяної здоров`ю позивача, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях позивача у зв`язку із пошкодженням його майна внаслідок ДТП, в розмірі 1 000 гривень.
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо невідповідності вказаної суми глибині його моральних страждань колегія вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів. 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин,що мають значення для справи,які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що при ухваленні рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків судом першої інстанції неправильно застосовано норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, тому апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року в частині задоволених позовних вимог, збільшивши суму стягнення матеріального збитку з 1393,60 грн до 4 345,89 грн. 
Щодо розподілу судових витрат, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову, поданого ОСОБА_1 , становить 18 032,09 грн. Враховуючи, що 1 відсоток ціни позову (180,32 грн) є меншим ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 підлягав сплаті судовий збір в сумі 768,40 грн. 
Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційним судом змінено рішення суду першої інстанції та задоволено 29 відсотків позовних вимог ОСОБА_1 , тому визначений судом першої інстанції розподіл судових витрат також підлягає зміні шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат по сплаті судового збору в сумі 222,83 грн. (29% від 768,40 грн).
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем при зверненні до апеляційного суду судовий збір в сумі 1152,60 грн. також підлягає частковому стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 334,08 грн.
Керуючись ст. 141, 367,374,376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, задовольнити частково.
       Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми відшкодування майнової шкоди з 1393,60 грн до 4 345,89 грн. (чотири тисячі триста сорок п`ять грн. 89 коп.)
Це ж рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши суму судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 235,85 грн до 222,83 грн. (двісті двадцять дві грн. 83 коп.)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені в суді апеляційної інстанції, в сумі 334,08 грн (триста тридцять чотири грн. 08 коп.)
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                         ________________                       О.В.Кутурланова

                                       ________________                        В.В.Майданік