П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
16 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 473/3190/21	
Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
при секретарі – Пальоній І.М., 
за участю: представника Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області – Прудніченкової Алли Дмитрівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2021 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі ДМС) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про продовження строку його затримання з метою забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2021 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ДМС подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 17.02.2021 року відповідача примусового видворено за межі території України, затримано з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.
На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України», а в подальшому він був переведений до ДУ «Миколаївській пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України».
Згідно пояснень ДМС, забезпечити примусове видворення відповідача у встановлений строк виявилося неможливим внаслідок відсутності необхідної співпраці з боку останнього (категорична відмова від виїзду за межі території України), разом з тим строк його затримання спливає, що і стало підставою для звернення з даним позовом про продовження строку затримання відповідача з метою видворення на шість місяців.
Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав, за наявності яких можливе продовження строку затримання відповідача в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.4  ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон)  іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.
Положеннями ч.1, 11, 12 та 13 статті ст.289 КАС України  за наявності обґрунтованих підстав вважати,що іноземець або особа без громадянства,стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців,документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади,що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів(підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З аналізу наведеного вбачається, що підставою для продовження строку утримання особи в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства може бути лише неможливість ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, при цьому, умовами за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є або відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи. Тобто і в першому, і в другому випадку підстави чітко пов`язані з діями, направленими на ідентифікацією особи.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином ідентифікований позивачем, належність відповідача до громадянства Республіки Вірменія підтверджена відповідним паспортом громадянина Республіки Вірменія виданим 27.04.2018 року, строк дії до 27.04.2028 року, а тому колегія суддів не вбачає підстав для продовження строку затримання ОСОБА_1 та задоволення позову ДМСУ. 
Доводи апеляційної скарги з приводу повної відсутності («категорична відмова») з боку відповідача співпраці щодо примусового видворення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки станом на даний час загальні правовідносини щодо залишення відповідачем території України перейшли до стадії примусового видворення, на якій повноважний орган державної влади повинен вчинити належні та достатні заходи, зокрема, фізичного, організаційного характеру, щодо видворення особи з України в незалежності від наявності/відсутності співпраці з боку особи, що незаконно перебуває на території України. Водночас зі справи не вбачається, які належні та достатні заходи були реалізовані позивачем для успішного примусового видворення відповідача.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області - залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.