ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/692/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
         суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
      розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
          на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року (головуючий суддя Брегей Р.І.)
          у справі №340/692/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач,  ОСОБА_1 , звернувся 28.02.2020 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у перерахунку пенсії, як працівнику складу цивільної авіації;
- зобов`язати Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області  здійснити перерахунок пенсії на підставі ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначити пенсію за вислугою років як працівнику складу цивільної авіації;
- зобов`язати Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області  здійснити перерахунок та виплатити неодержані суми пенсії за період з 01.01.2004 по 01.12.2019 на підставі ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як суми пенсії, які неодержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію.
          В обґрунтування позову позивач вказує, що його трудовий стаж як працівника льотного складу становить 25 років 04 місяці 14 днів. Зазначає, що з 01.01.2004 пенсійним органом перераховано йому пенсію виходячи із середнього заробітку по народному господарству. Такий перерахунок був здійснений на підставі Закону України від 17.11.1999 року №1222-XIV, яким були внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно яких ст.53 вказаного Закону поширюється лише на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації. У 2019 році позивачем подано заяву про здійснення перерахунку пенсії на підставі ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за вислугою років, як працівнику складу цивільної авіації, а саме як особі, яка була працівником льотно-інструкторського складу організації ДТСААФ, та вийшла на пенсію до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.11.1999 №1222- XIV. Зауважує, що відмовляючи у здійсненні такого перерахунку, відповідачем застосовані зміни у законодавстві, які були прийняті уже після виходу позивача на пенсію та нарахування пенсії, як працівнику складу цивільної авіації на підставі законодавства, чинного на момент його виходу на пенсію.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 позов задоволено:
- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21 січня 2020 року, якими ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви від грудня 2019 року про перерахунок пенсії;  
- зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати пенсію ОСОБА_1  з 01 січня 2004 року на підставі припису частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за вислугу років як працівнику льотного складу цивільної авіації та доплатити додаткові кошти.  
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за січень 2004 року.            Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що до спірних правовідносин не застосовується строк звернення до суду, оскільки невиплату пенсії у повному розмірі позивач пов`язує з наявністю вини пенсійного органу. Вказав, що зміни у законодавстві призвели до збільшення розміру пенсії особам цивільної авіації, які вийшли на пенсію до набрання чинності змін до статті 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, по відношенню до пенсії осіб льотного складу, які працювали в установах іншого підпорядкування і вийшли на пенсію також у згаданий час. Припис пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.11.1999 року, внесені зміни до статті 53, та встановлено, що  дія  статті 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в пальтах, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим законом. З метою недопущення дискримінації працівників льотного складу нецивільної авіації, які вийшли на пенсію до набрання ним чинності, має тлумачитись, як такий, що поширює дію на вказаних пенсіонерів, відтак суд дійшов висновку про протиправність та скасування рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії в межах статті 53 Закон України “Про пенсійне забезпечення”, а захист порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі припису частини 3 статті 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Суд першої інстанції також зазначив, що згідно висновку Верховного Суду не застосовується строк звернення до суду, якщо особа не отримувала пенсію з вини держави в особі її компетентних органів (Постанова від 24.09.2020 справа №569/19123/17). 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління перерахувати пенсію позивачу за період з 01.01.2004 року повинні були бути залишені без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. Зазначає, що після внесення змін в 1999 році розрахунок розміру пенсії проведено згідно ч. 1 ст. 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, якою передбачено, що пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком. З 01.01.2004 за нормами Закону України № 1058). Тобто на загальних підставах, з урахуванням коефіцієнту стажу 0,27083 та коефіцієнту заробітної плати 1,29950.
Розмір пенсії з 01.09.1999 року становив -74,70 грн. Розрахунок пенсії проведено від загального відсотка заробітної плати -57%. Розмір пенсії після проведеного перерахунку з 07.12.1999 становить 163,69 грн. Розрахунок пенсії проведено від загального відсотка заробітної плати -57%.
ДТСААФ (Всесоюзне Ордена Червоного Прапора Добровільне товариство сприяння армії авіації і флоту, рос. ДОСААФ, Всесоюзное Ордена Красного Знамени Добровольное общество содействия армии, авиации и флоту) — масова оборонно-патріотична громадська організація СРСР. ДТСААФ підпорядковувався Міністерству оборони СРСР, і ніколи не являлося установою цивільної авіації, а норми ч. 3 ст. 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” поширюються саме на працівників цивільної авіації.
Зауважує, що суд першої інстанції вказав в рішенні, що позивач працював на посаді, в установі, яка перебувала в підпорядкуванні Міністерству оборони СРСР та не відносилися до цивільної авіації. При цьому зобов`язує здійснити перерахунок пенсії, як працівнику льотною складу цивільної авіації, у зв`язку з чим оскаржене судове рішення постановлено з порушенням норм ч. 3 ст. 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
          Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
З метою з`ясування всіх обставин у справі 01.06.2021 року судом апеляційної інстанції витребувано у позивача в строк до 29.07.2021 року пояснення та докази щодо такого питання:
- яка поважна причина зумовила звернення позивача до адміністративного суду в 2020 році, а не в 2004 році?
У зв`язку з чим розгляд справи в письмовому провадженні відкласти до  29.07.2021 року (Ухвала від 01.06.2021).    
У відповідь на Ухвалу від 01.06.2021 позивачем надані такі пояснення: з 01.01.2004 року спеціалісти ПФУ незаконно перерахували йому пенсію, виходячи із середнього заробітку по народному господарству. Перерахунок був здійснений на підставі ЗУ 17.11.1999 №1222-XIV, яким були внесені зміни до Закону України “Про пенсійне забезпечення” та згідно цих змін відповідач зазначив, що стаття 53 поширюється лише на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації, та дія якої не розповсюджується на позивача. Зазначає, що про порушення його права позивачу стало відомо лише у кінці 2019 року. Просить вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку з 01 травня 1992 року (а.с. 178). 
Пенсія призначена на підставі припису частини 1 статті 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за вислугу років як працівнику льотного складу авіації (а.с.178).
На час призначення пенсії (01 травня 1992 року) і до 01 січня 2004 року Управління Пенсійного фонду у Гайворонському районі Кіровоградської області, яке на даний час увійшло до складу відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області), визнало, що стаж працівника льотного складу становить 25 років 4 місяці 14 днів, а загальний стаж – 27 років 1 місяць 27 днів (а.с.10-17). 
ОСОБА_1 працював льотчиком-інструктором 1 класу в авіаційній організації ДОСААФ Грозненського АУЦ ДОСААФ (а.с.10).
З 01 січня 2004 року пенсія призначена на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.168-169).
Розрахунок пенсії проведено з урахуванням загального страхового стажу і становить 1769 грн. станом на 01 липня 2020 року (а.с.168-169). Позивач вважає, що якщо би пенсію призначили як працівнику льотного складу цивільної авіації, то розмір перевищував би 10000 грн. (а.с.168-169).
21 січня 2020 року Управління відмовило позивачу в обчисленні пенсії на підставі припису частини 3 статті 53 Закону (а.с.9).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-XII від 05.11.1991, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, норми КАС України.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом даного спору є протиправність/правомірність дій/рішень відповідача щодо не здійснення позивачу перерахунку його пенсії на підставі 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, починаючи з 2004 року.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV).
Абзацами 1, 2 пункту 16 вищевказаного Закону (№1058-IV) встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.  
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. 
Відповідно до статті 51 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
За правилами абзаців 1, 2 частини 1 статті 52 цього ж Закону право на пенсію за вислугу років мають окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу. 
Право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (пункт "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.07.1992 №418, якою затвердив, зокрема, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації.
За змістом пункту 1 вищеназваного Порядку пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і цього Порядку призначаються працівникам льотно-випробного складу, безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони працюють. 
Пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу встановлюються незалежно від віку за наявності вислуги на цих посадах станом на 1 квітня 2015 р. не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 р. по 31 березня 2016 р. - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок.
Матеріалами справи підтверджується що відповідач визначив позивачу: стаж працівника льотного складу становить 25 років 4 місяці 14 днів, а загальний стаж – 27 років 1 місяць 27 днів (а.с.10-17). 
Отже вказаний стаж дає право позивачу на пенсію за вислугу років та, відповідно, на перерахунок пенсії в разі її збільшення. 
Розміри пенсій за вислугу років визначені статтею 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частиною 3 якої, у редакції, зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 17.11.1999 №1222-XIV, передбачено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Пунктами 1, 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 17.11.1999 №1222-XIV "Про внесення змін до деяких законів України" передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, а також встановлено, що дія статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом.
У зв`язку з прийняттям Закону України від 17.11.1999 №1222-XIV "Про внесення змін до деяких законів України" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 10.02.2000 №264 "Про порядок обчислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації", якою установлено, що особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, заробіток для обчислення пенсії визначається згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації.
Частина 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 17.11.1999 №1222-XIV набрала чинності з дня опублікування цього Закону в Урядовому кур`єрі, 1999, 12, 07.12.99 N 229, тобто з 07.12.1999, була чинна станом на день звернення позивача з заявою про призначення йому спірної пенсії за вислугу років і врегульовувала правовідносини, пов`язані з обчисленням розміру такої пенсії.
Чинною станом на даний час є і постанова Кабінету Міністрів України від 10.02.2000 №264, якою установлено, що заробіток для обчислення пенсії особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації визначається згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації.
Слід зазначити, що стаття 53 діє в редакції Закону №428/95-ВР від 14.11.95, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1222-XIV від 17.11.99, Дія статті 53 поширюється на працівників льотно-випробного складу, які вийшли на пенсію до прийняття Закону згідно з Постановою ВР № 429/95-ВР від 14.11.95. Дія статті 53 поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання чинності Закону згідно із Законом № 1222-XIV від 17.11.99 ) 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги сформовану судову практику щодо застосування дії закону у часі у правовідносинах, пов`язаних із призначенням та здійсненням перерахунку вже призначених пенсійних виплат, зокрема, на висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-420а13, №21-420а13 Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №522/22925/16-а, з яких вбачається, що право на призначення пенсії та її перерахунок - два різних права. Відповідно, реалізація кожного з них має здійснюватися за правилами та відповідно до норм, чинних на момент реалізації кожного з визначених прав.
До спірних правовідносин між позивачем та відповідачем підлягає застосуванню частина 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 17.11.1999 №1222-XIV, постанова Кабінету Міністрів України від 10.02.2000 №264 та пункт 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та підстав для перерахунку пенсії позивача згідно 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Однак, з урахуванням строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає за можливе рішення суду першої інстанції скасувати в частині вимог, починаючи з 01.01.2004 року по 26.08.2019 року (6-ти місячний строк звернення до адміністративного суду) та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
При цьому, рішення суду першої інстанції, починаючи з 27.08.2019 року – є законним та обґрунтованим.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, позивач мав змогу звернутися до суду для оскарження перерахунку пенсії ще в 2004 році, однак такої дії не здійснив.
Тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про порушення позивачем без поважних причин строку звернення до адміністративного суду та застосування ст. 122 КАС України (строки звернення до адміністративного суду), ст. 123 КАС України (наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду).
Щодо посилання суду першої інстанції на Постанову Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №569/19123/17, то дані правовідносини не є тотожними з справою, що розглядається, Так, у справі №569/19123/17 Верховним Судом надана оцінка діям ПФУ при припиненні  виплати пенсії у зв`язку з виїздом в Ізраїль.
Вищезазначене є мотивом для часткового прийняття судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року – скасувати в частині вимог за період з 01.01.2004 року по 26.08.2019 року, та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду.
В іншій частині Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
В повному обсязі постанова виготовлена  05.08.2021.
          
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова