ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2021 р.           Справа№ 910/19864/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології"
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021
у справі № 910/19864/20 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом   Акціонерного товариства "Київгаз"             
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології"                         
про стягнення 114 101,08 грн.

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "Київгаз" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 114 101,08 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № КГ/Д-132 виконання робіт з встановлення будинкових лічильників газу від 15.03.2017.             
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі №   910/19864/20 позовні вимоги Акціонерного товариства "Київгаз" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" на користь Акціонерного товариства "Київгаз"   114 101,08 грн боргу та 2 102,00 грн судового збору.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021    апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі № 910/19864/20 залишено без руху, надано скаржнику час для усунення недоліків апеляційної скарги.
Скаржником протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі № 910/19864/20 у визначеному складі колегії суддів. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі № 910/19864/20    у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №   910/19864/20 про стягнення 114 101,08 грн, зменшивши суму боргу, належну до стягнення зі 114 101,08 грн. до 114 100,85 грн.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що відповідачем не виконано договірне зобов`язання, визначене п. 2.6 додаткової угоди № 3 від 23.11.2018 до договору щодо повернення коштів за невиконані роботи на загальну суму 114   100,85 грн (2   394   000,00 грн - 410   400,00 грн = 1   983   600,00 грн - 1   869   499,15 грн = 114   100,85 грн), а не 114   101,85 грн, як зазначено в оскаржуваному рішенні та позовній заяві позивача.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу          
Позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
15.03.2017 між Публічним акціонерним товариством "Київгаз", яке перейменоване на Акціонерне товариство "Київгаз" (далі - позивач), як замовником та відповідачем, як підрядником, укладено договір № КГ/Д-132 виконання робіт з встановлення будинкових лічильників газу, умовами якого передбачено, що відповідач зобов`язується виконати на свій ризик власними та/або залученими засобами в установлений договором строк та передати позивачу роботи з встановлення будинкових лічильників газу типу Курс-01 G25 (код згідно державного класифікатора продукції та послуг ДК016-2010: 43-22 "Встановлення лічильника газу типорозміру G16-G40 на комерційному вузлі обліку природного газу") з матеріалів відповідача згідно додатку № 1 до договору Договірна ціна та додатку № 4 до договору Технічне завдання  (далі - роботи), а позивач зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах, передбачених цим договором (п. 2.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 04.05.2017).  
Згідно із п. 4 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 04.05.2017), позивач перераховує поетапно, протягом одного місяця з моменту підписання сторонами даного договору на поточний рахунок відповідача передоплату у розмірі 2    394    000, 00 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 399   000,00 грн. За рахунок цих коштів відповідач зобов`язується здійснити роботи з встановлення 70 штук лічильників газу, визначених п. 2.1. договору, з матеріалів відповідача згідно додатку № 1 до договору договірна ціна та додатку № 4 до договору Технічне завдання. Подальші оплати здійснюються позивачем протягом десяти робочих днів з моменту складання сторонами кожного з актів виконаних робіт, передбачених договором, по факту виконання відповідачем робіт з встановлення лічильників з сімдесят першого по двохсотий.
За умовами п.6.2. договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 11.09.2017), строк виконання робіт - до 01.12.2017.
Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 01.12.2017, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 11.1 договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 01.09.2017).
Як зазначає позивач, останнім на виконання умов договору було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" в якості попередньої оплати 2    394    000, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №   5577  від 19.08.2017.
Відповідачем частково виконані роботи з встановлення будинкових лічильників газу типу Курс-01 G25  у кількості 12 шт. на загальну суму 410   400,00 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт та витрати за лютий 2018 від 22.02.2018 та актом приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2018 від 22.02.2020, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств, що не заперечується ані позивачем, ані відповідачем.
Отже, загальна кількість невстановлених будинкових вузлів обліку газу типу типу Курс-01 G25 по договору - 58 шт., залишок невикористаного авансу  - 1   983   600,00 грн.
23.11.2018 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №   3 до договору № КГ/Д-132 виконання робіт з встановлення будинкових лічильників газу від 15.03.2017, якою внесено зміни в договір доповнивши його пункт 2.6. в наступній редакції:
"2.6. У разі невиконання робіт по встановленню на фасад багатоповерхового житлового будинку будинкових лічильників газу тип Курс-01 G25 у шафі разом з комплектуючими, згідно Технічного завдання "Виготовлення будинкових вузлів обліку газу", код товару згідно з УКТ ЗЕД - 9028 (далі -ВОГ) в типовому виконанні для застосування в системах обліку газопостачання багатоквартирних житлових будинків та об`єктів комунально-побутового призначення України" від 20.03.2017 (додаток 4 договору), підрядник зобов`язується: 
- передати замовнику лічильники газу типу Курс-01 G25 у шафі разом з комплектуючим кількістю 58 одиниць, ціна за одиницю яких становить, згідно п. 7, п. 9, п. 11, п. 12 локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 "на будівельно-монтажні роботи. Встановлення будинкових лічильників газу типу Курс-01 G25" додатку 1 до договору, 32    232, 74 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 5   372,12 грн;
- повернути замовнику кошти за невиконані роботи на його розрахунковий рахунок за одиницю в сумі 1   967,26 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 327, 87 грн.
В подальшому відповідачем передано позивачу лічильники газу типу Курс-01 G25 у шафі разом з комплектуючими кількістю 58 одиниць на загальну суму 1   869   499,15 грн, що підтверджується  видатковою накладною № 2 від 09.01.2019, яка підписана представниками сторін, однак, відповідачем не виконано договірне зобов`язання визначене п.2.6. додаткової угоди № 3 від 23.11.2018 до договору щодо повернення коштів за невиконанні роботи на загальну суму 114    101, 08 грн.
Позивачем на адресу відповідача направлялись вимоги від 18.09.2019 № 2254/09-1 та від 25.05.2020 № 1455/09-1, в яких позивач просив відповідача повернути невикористану частину авансу у сумі 114    101, 08 грн у 7-денний строк, що підтверджується описами вкладення у цінний лист та копіями фіскальних чеків від 19.09.2019 та 26.05.2020 відповідно.
Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач відповідно до умов договору зобов`язаний був повернути позивачу невикористану частину авансу у сумі 114    101, 08 грн, чого відповідачем не здійснено, а тому просить суд стягнути з відповідача грошові  кошти у сумі 114    101, 08 грн.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2  ст. 837 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов договору перерахував відповідачеві 2 394 000,00 грн в якості попередньої оплати на виконання робіт з встановлення будинкових лічильників газу типу Курс-01 G25  у кількості 70 шт., що підтверджується платіжним дорученням № 5577 від 19.08.2017.
Натомість, відповідачем частково виконані роботи з встановлення будинкових лічильників газу типу Курс-01 G25 у кількості 12 шт. на загальну суму 410 400,00 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт та витрати за лютий 2018 від 22.02.2018 та актом приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2018 від 22.02.2020, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств, у зв`язку із чим,  загальна кількість невстановлених будинкових вузлів обліку газу типу Курс-01 G25 по Договору - 58 шт., залишок невикористаного авансу  - 1 983 600,00 грн.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач передав позивачу лічильники газу типу Курс-01 G25 у шафі разом з комплектуючими кількість 58 одиниць на загальну суму 1 869 499,15 грн, що підтверджується  видатковою накладною № 2 від 09.01.2019, яка підписана представниками сторін, а невикористаною залишилася частина авансу у 114 101,08 грн., яка підлягає поверненню відповідачем.
Позивачем на адресу відповідача направлялись вимоги від 18.09.2019 № 2254/09-1 та від 25.05.2020 № 1455/09-1, в яких позивач просив відповідача повернути невикористану частину авансу у сумі 114 101,08 грн у 7-денний строк, що підтверджується описами вкладення у цінний лист та копіями фіскальних чеків від 19.09.2019 та 26.05.2020 відповідно.
Відповідач на вищезазначені вимоги відповіді не надав, грошові кошти не повернув.
Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з повернення перерахованих позивачем коштів у сумі 114 101,08 грн. в якості передоплати.
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Натомість, відповідачем не надано доказів на спростування своєї вини в невиконанні зобов`язання щодо повернення позивачеві перерахованих коштів. 
Враховуючи те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 114 101,08  грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що доводи апеляційної скарги спростовуються змістом п. 2.6 договору № 132, в редакції додаткової угоди № 3, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати позивачу лічильники газу типу Курс-01 G25 у шафі разом з комплектуючим кількістю 58 одиниць, ціна за одиницю яких становить, згідно п. 7, п. 9, п. 11, п. 12 локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 "на будівельно-монтажні роботи. Встановлення будинкових лічильників газу типу Курс-01 G25" додатку 1 до договору, 32    232, 74 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 5   372,12 грн та повернути замовнику кошти за невиконані роботи на його розрахунковий рахунок за одиницю в сумі 1   967,26 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 327, 87 грн. 
Тобто, відповідно до п. 2.6 договору № 132, в редакції додаткової угоди № 3, вартість невиконаних робіт складає саме 114 101,08 грн (1 967,26*58).
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №   2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №   3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" на  рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі № 910/19864/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі №   910/19864/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології" на  рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 у справі №   910/19864/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 справі №   910/19864/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-наукове підприємство "Сучасні енергетичні технології".
4. Справу № 910/19864/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено та підписано 27.07.2021, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко