Єдиний унікальний  номер 759/13186/21                                             Головуючий в суді I інстанції  Бандура І.С.
Апеляційне провадженя №33/824/3590/2021                                                   Суддя-доповідач Гриненко О.І.
                              
                                                                     КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД	

      П О С Т А Н О В А
      І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
09 серпня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2021 року, винесену щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 , 
 
                                              В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Святошинського районного  суду міста Києва від                30 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., зі стягненням судового збору на користь держави. 
Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 06 червня 2021 року о 23 год. 04 хв., керуючи автомобілем «ВМW 525 ТР», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Берковецькій, 6-Д в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, не врахував обстановки та допустив зіткнення з автомобілем «Hyndai», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.13.1, 10.1, 2.3 (б) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від                      30 червня 2021 року, в якій просить постанову суду скасувати, а справу щодо нього надіслати на новий розгляд.  
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції під час дослідження матеріалів справи не звернув уваги на істотні порушення під час оформлення ДТП, а саме на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано вул. Берковецьку, 6Д, тоді як в схемі ДТП зазначено просп. Паладдіна, 6Д, також в протоколі не вказано свідків ДТП, пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а крім того, конкретно не зазначено суть адміністративного правопорушення, на схемі ДТП графічно не зображено та не зафіксовано координати відносно сталих орієнтирів місця зіткнення транспортних засобів. Таким чином, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений щодо нього та схема ДТП не відповідають вимогам  ст. 256 КУпАП, п.9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України  №1376 від 06.11.2015;  п.6.1 Розділу VI «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС №77 від 26.02.2009 та п.4 Розділу VIІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.
Також апелянт вказує, що в його діях відсутні порушення п.п.13.1, 10.1, 2.3 (б) ПДР України, оскільки він намагався уникнути ДТП, а саме при перестроюванні з крайньої правої смуги не середню, не зміг дотриматись інтервалу, оскільки транспортний засіб став некерованим. Апелянт вважає, що за даних обставин, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності.  
Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2021 року, в якому вказав, що про розгляд справи 30 червня 2021 року він повідомлений не був, копію постанови не отримував, а про наявність постанови дізнався 14 липня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних про повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, а також направлення йому копії постанови та з метою забезпечення його можливості реалізувати право на оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2021 року.          Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши пояснення захисника Кучерявої Т.А., яка підтримала апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 та його представника Шипіку А.В., які заперечили проти апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №219930 від 07 червня 2021 року(а.с.1), схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, долученої до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2), письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 (а.с.3), а також поясненнях самого ОСОБА_1 .
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються зі схемою ДТП, фотоматеріалами, поясненнями ОСОБА_2 про те, що він рухався в напрямку вул. Берковецької та відчув сильний удар в задню праву частину автомобіля, після чого його автомобіль почало крутити на мокрому дорожньому покритті і він відчув ще декілька ударів по різним частинам автомобіля, а також поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що він ішов на випередження, втім не впорався з керуванням автомобіля на мокрій дорозі та зачепив автомобіль «Hyndai». Також вказані обставини, а саме те, що при перестроюванні автомобіля він не зміг дотриматись інтервалу, ОСОБА_1 зазначає і в апеляційній скарзі.
Згідно приписів п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Таким чином, недотримання ОСОБА_1 вимог п.п.13.1, 10.1, 2.3 (б) ПДР України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, і доводи апелянта про те, що в його діях відсутні порушення п.п.13.1, 10.1, 2.3 (б) ПДР України, оскільки при перестроюванні з правої крайньої полоси в середню його автомобіль став некерованим і він намагався уникнути ДТП, цього не спростовують, так як відповідно до п.2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій також зобов`язаний у тому числі стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Також апеляційний суд знаходить неспроможними доводи апелянта про те, що він діяв в стані крайньої необхідності. Так, згідно ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження доводів апелянта про те, що його дії вчинені в умовах крайньої необхідності. 
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №219930 від 07 червня 2021 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, чітко викладено формулювання суті адміністративного правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та всі інші необхідні дані відповідно до вимог ст.256 КУпАП а відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо допущених порушень вимог закону при його складанні.
Не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду посилання апелянта на відмінності в зазначенні місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 чітко зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення.
Також є необгрунтованими доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративнне правопорушення не зазначено свідків ДТП, оскільки згідно ст. 256 КУпАП прізвища, адреси свідків зазначаються у тому разі, якщо вони є.
Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невідповідність долученої до протоколу про адміністративне правопорушення  схеми дорожньо-транспортної пригоди вимогам п.6.1 Розділу VI «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС №77 від 26.02.2009. На вказаній схемі належним чином зафіксовані всі елементи дорожньої обстановки на місці дорожньо-транспортної пригоди, схема містить інформацію про транспортні засоби та їх власників, а також характер пошкоджень кожного з автомобілів в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №219930 від 07 червня 2021 року та долучена до нього схема дорожньо-транспортної пригоди підписана ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. 
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення п.4 Розділу VIІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то дані вимоги стосуються особливостей оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП, чого у даній справі встановлено не було.
З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволенняапеляційний суд не вбачає.          
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ст.124 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи порушника.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. 
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 30 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                               О.І. Гриненко