Ухвала
Іменем України 
 
2 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 645/4406/18
провадження № 51-3746ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
 
За вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року                     ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі ? КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
 
Цивільні позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
 
За ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 квітня 2021року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року змінено та зменшено розмір моральної шкоди та ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 по 150 000 грн кожному з них, в решті вирок залишено без змін.
 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі засуджений, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити ухвалу Харківського апеляційного суду від
26 квітня 2021 року та відмовити у задоволені позовних вимог про стягнення з нього моральної шкоди.
 
Мотиви Суду
 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам закону, викладені в ній доводи та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК).
 
Як регламентовано ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості у вчиненні злочину та кваліфікації його дій за  ч. 2 ст. 286 КК.
 
З ухвали апеляційного суду видно, що наведені в касаційній скарзі засудженого доводи за змістом майже аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі, були предметом ретельної перевірки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. 
 
Частково задовольняючи апеляційну скаргу засудженого та зменшуючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд навів у своїй ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, зазначивши при цьому,  що кримінальне правопорушення вчинене з необережності, потерпілий в стані сильного алкогольного сп`яніння переходив проїзну частину в недозволеному місці, засуджений, офіційно не працевлаштований, сплачує аліменти на неповнолітню дитину, утримує матір пенсійного віку, з якою і проживає, в добровільному порядку сплатив 20 000 грн та враховано кількість потерпілих, що збільшило витрати засудженого на відшкодування.
 
Визначення розміру моральних збитків, які підлягають стягненню з винуватої особи це дискреційні повноваження суду, які забезпечуються, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.
 
Як вбачається з матеріалів справи, переглянувши вирок місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд вказаних вимог закону дотримався.
 
Вирок апеляційного суду достатньо вмотивований та відповідає вимогам ст. 420 КПК.
 
Апеляційний суд взяв до уваги, що потерпілі внаслідок ДТП втрати сина та батька, відчувають душевні страждання, а також, що загиблий завжди допомагав батькам та дітям і підтримував з ними зв`язки. 
 
На думку колегії, призначений  ОСОБА_4 розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, є обґрунтованим, справедливим та співмірним з понесеними потерпілими моральними стражданнями.
 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив. 
 
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, та погоджується з наведеними у ній висновками про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року щодо нього.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                            ОСОБА_3