ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 820/2788/17
адміністративне провадження № К/9901/18031/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О.,
суддів - Білоуса О.В., Дашутіна І.В., 

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказів, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області (правонаступник Головного управління ДФС у Харківській області ) на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (прийняту в складі: головуючого судді Тітова О.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Старосуда М.І., суддів Яковенка М.М., Лях О.П.),

У С Т А Н О В И В:

1. У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев" (далі - позивач, товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області ( далі- відповідач, податковий орган), в якому з урахуванням уточнень просило суд скасувати наказ начальника Головного управління ДФС у Харківській області № 2853 від 29.06.2017 року "Про проведення позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев" та наказ заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області № 4229 від 22.08.2017 року "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев".

2. Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначало про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки надісланий Інспекцією запити про подання інформації не містили посилання на визначені законом підстави, що зумовили його надіслання, тобто його складено з порушенням вимог, викладених у пункті 73.3 статті 73 ПК України, що звільняло позивача від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2017 року, позов задоволено.

4. Ухвалюючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок, що підстав для проведення позапланової виїзної перевірки відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України у контролюючого органу не було, оскільки такий запит не містить підстав, визначених пунктом 73.3 статті 73 ПК України, за наявності яких такий запит може надсилатись платнику податків.

5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

6. У поданій касаційній скарзі посилається на помилковість позиції судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для призначення та проведення перевірки, оскільки Товариство не надало пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу з вимогою надати інформацію на підтвердження факту розрахунків із контрагентами, а тому оскаржуваний наказ, як вважає відповідач, є правомірним.

7. Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

8. Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу від Товариства до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

9. Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

10. Так, судами попередніх інстанцій установлено, що ГУ ДФС у Харківській області направило товариству з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев" запити про надання інформації та їх документальне підтвердження: від 03.06.2016 р. № 3275/10/20-40-14-08-18, від 19.04.2016 р. № 2335/10/20-40-14-08-18, від 20.02.2017 р., № 1303/10/20-40-14-08-18, від 16.05.2017 р. № 5168/10/20-40-14-11-18, від 04.07.2017 р. № 8837/10/20-40-14-11-18.

11. Позивач листами від 26.05.2017 р. № 105, від 15.06.2016 р., від 29.04.2016 р., від 02.06.2017 р. надав відповіді на запити податкового органу , в яких  зазначив, що у  вказаних запитах не наведено жодної із підстав, визначених положеннями ПК України для направлення такого запиту, оскільки запитується інформація фактично по постачальникам.

12. У зв`язку з ненаданням позивачем зазначеної інформації, відповідач на підставі п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 41.1 ст. 41,п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п.62.1.3 п. 62.1 ст. 62,  п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України, видав наказ № 2853 від 29.06.2017 року "Про проведення позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев".

13. З цих же підстав відповідач видав наказ № 4229 від 22.08.2017 року "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев".

14. Не погодившись із указаними наказами податкового органу, позивач звернувся до суду, вважаючи накази податкового органу протиправними та незаконими.

15. Ураховуючи положення п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

16. З огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд указує на таке.

17. Відповідно до статті 62 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних наказів) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

18. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

19. Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

20. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. 

21. Пункт 78.1 статті 78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

22. Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

23. Підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено можливість проведення перевірки, коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

24. Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

25. Отримання податкової інформації контролюючими органами регламентується статтею 73 ПК України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 (далі - Порядок №1245).

26. Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

27. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

28. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

29. За змістом пункту 10 Порядку №1245 запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

30. Абзацом одинадцятим пункту 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

31. Зміст зазначених положень дає підстави для висновку про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто наявність чітко окреслених обставин, які у відповідності до пункту 73.3 статті 73 ПК України є умовою, за якої відповідний орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження.

32. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що запит контролюючого органу із вимогою про надання позивачем інформації та її документального підтвердження не містить зазначення будь-якої податкової інформації, яка свідчила б про порушення з боку позивача вимог валютного, податкового та іншого не врегульованого ПК України законодавства. Конкретної інформації, яка підтверджує недостовірність даних в податкових деклараціях, контролюючий орган також не зазначив, обмежившись лише загальними посиланнями на норми права.

33. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача правових підстав для призначення позапланової перевірки Товариства на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки досліджений у ході розгляду справи запит контролюючого органу не відповідає наведеним вище вимогам законодавства, що в силу абзацу одинадцятого пункту 73.3 статті 73 Кодексу звільняло платника податків від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

34. Подібні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №808/553/18, від 25 березня 2019 року у справі №806/4875/14, від 22 квітня 2021 року у справі №820/2993/16.

35. Відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не доведено будь-якими належними та допустимими доказами наявності недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих позивачем, а також конкретних обставин (фактів), які б свідчили про порушення ним податкового, валютного та іншого законодавства; доказів виявлення таких обставин внаслідок перевірок інших платників податків тощо. Судами ж в ході розгляду справи таких обставин не встановлено.

36. Таким чином висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні вказаних норм матеріального права.

37. За правилами частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття даної постанови) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

38. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. Доводи ж касаційної скарги за наведеного не дають підстав для висновку, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення процесуальних норм при ухваленні рішень, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

40. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області (правонаступник Головного управління ДФС у Харківській області ) залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у цій справі залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    О.О. Шишов 

Судді                                                                                              О.В. Білоус

                                                                                                          І.В. Дашутін