УХВАЛА

28 вересня 2021 року 
м. Київ

справа №  920/625/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"
на додаткове рішення господарського суду Сумської області від 26.05.2021 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021
про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у сумі 25  000  грн. по справі №  920/625/20
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк"
до державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"
про стягнення 682  398,83  грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (далі - ДП  "Авіакон", відповідач, скаржник) звернулося 13.08.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення господарського суду Сумської області від 26.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 (повний текст постанови виготовлено 27.09.2021) у справі №  920/625/20; ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк" (далі - позивач) про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Судом касаційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до господарського суду Сумської області з вимогами про стягнення з відповідача (враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог від 15.09.2020) 399  168  грн боргу за неналежне виконання договору поставки від 03.08.2018 №  735-18, 23  481,85  грн. 3% річних, 37  569,79  грн. інфляційних втрат та 222  179,19  грн. пені за несвоєчасну оплату поставленої продукції, а всього 682  398,83  грн.

Рішенням господарського суду господарського суду Сумської області від 14.12.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021, позов задоволено частково. Стягнуто 379  209,60  грн. боргу за поставлену продукцію, 19  604,23  грн. 3%   річних, 21  289,86  грн. інфляційних втрат, 89  353,47  грн. пені, а всього: 509  457,16  грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач звернувся 21.12.2020 до місцевого господарського суду із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №  920/625/20 у сумі 25  500  грн.

Додатковим рішенням господарського суду Сумської області від 26.05.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 вказану заяву задоволено частково. Стягнуто 14  478,89  грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині вимог заяви - відмовлено.

Скаржник, не погоджуючись із вказаним судовими актами, просить їх скасувати у задоволеній частині; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних з розглядом цієї справи в повному обсязі. Мотивує вимоги касаційної скарги неправильною оцінкою та неналежним обґрунтуванням судами попередніх інстанцій обсягу понесених витрат зі співмірністю та складністю справи й виконаних адвокатом робіт.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено й у частині першій статті 17 ГПК України, за яким учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г)  суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1  січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у зазначеній справі подано у 2020 році. При цьому статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2  102  грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору є вимоги про стягнення боргу, а також фінансових санкцій на загальну суму 682  398,83  грн. за неналежне виконання договору поставки від 03.08.2018 №  735-18. Отже, сума позовних вимог не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г)  суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржник не обґрунтовує жодними доводами в розумінні вимог пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". Однак вказана касаційна скарга ДП  "Авіакон" не містить жодних належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. Фактично скаржник веде до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. Тож в контексті повноважень суду касаційної інстанції як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи є необґрунтованими, тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП "Авіакон" на додаткове рішення господарського суду Сумської області від 26.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 у справі №  920/625/20, оскільки вона подана на судові акти, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на додаткове рішення господарського суду Сумської області від 26.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 зі справи №  920/625/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                      І. Колос

Суддя                                                                                                      Т. Малашенкова