П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2896/20	
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку полковника Пацана Миколи Аполлінарійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі – Херсонський ЗВ ВСП) полковника Пацана М. А. в якому просив:

- визнати дії щодо видання пункту 1 резолютивної частини наказу від 03.09.2020 р. № 27 «Про результати службового розслідування» протиправними;
- пункт 1 резолютивної частини наказу від 03.09.2020 р. № 27 «Про результати службового розслідування» – скасувати;
- зобов`язати вчинити дії щодо спростування, стосовно нього інформації, наведеної в наказі від 03.09.2020 р. №27 «Про результати службового розслідування».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що, перебуваючи на посаді начальника групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП, на підставі розпорядження свого безпосереднього керівника – полковника ОСОБА_2 , провів службову перевірку, за інформацією, що була викладена в рапорті офіцера групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП капітана ОСОБА_3 про вчинення щодо неї протиправних дій заступником начальника штабу – начальником відділення персоналу Херсонського ЗВ ВСП – ОСОБА_4 .
За результатами перевірки він склав, на ім`я відповідача, доповідну записку від 20.07.2020 р. в якій запропонував таке:
офіцеру групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП капітану ОСОБА_3 нагадати порядок звернення військовослужбовців до старшого за військовим званням;
заступника начальника штабу – начальника відділення персоналу Херсонського ЗВ ВСП майора ОСОБА_4 , за порушення Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, від 21.11.2017 р. №608, розпорядчих та інших документів нормативно – правового характеру притягнути до дисциплінарної відповідальності.
Як зазначає позивач, начальник Херсонського ЗВ ВСП полковник ОСОБА_2 , ознайомившись з наведеним документом, призначив службову перевірку щодо встановлення об`єктивності проведення ним службових розслідувань.
За результатами її проведення, за поясненнями позивача, був прийнятий спірний наказ від 03.09.2020 р. №27, в якому накладене на нього стягнення не є пропорційним з виявленим порушенням.
На думку позивача, виявлене порушення, це непроведення письмового опитування військовослужбовця, який хоча і не був присутній під час конфлікту, що відбувався між майором ОСОБА_4 та капітаном ОСОБА_3 , але його прізвище було зазначено в рапорті останньої. Проте, вся інша інформація, що викладена в спірному наказі, як наголошує позивач, не відповідає дійсності та є надуманою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання начальника Херсонського ЗВ ВСП вчинити дії щодо спростування наведеної в наказі від 03.09.2020 року № 27 «Про результати службового розслідування» інформації стосовно ОСОБА_1 .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні вимог про визнання дій щодо видання пункту 1 резолютивної частини наказу від 03.09.2020 р. №27 «Про результати службового розслідування» протиправними та про його скасування – відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що обираючи вид дисциплінарного стягнення, який має бути застосований, командир порушника зобов`язаний враховувати, зокрема, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, наявність та ступінь його вини.
На думку суду першої інстанції, полковник ОСОБА_2 , застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, вірно врахував висновки службової перевірки, обставини, за яких були виявлені порушення та ступінь вини позивача.
Зокрема, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача, що позивач вийшов за межі службової перевірки, які були визначені начальником зонального відділу, порушивши вимоги пункту 1 розділу VII Порядку №608, що виразилося у поданні пропозиції щодо накладення дисциплінарного стягнення на майора ОСОБА_4 .
Водночас, на думку суду першої інстанції, ОСОБА_1 мав би закінчити службову перевірку як таку, за результатами якої не підтвердилося дисциплінарне порушення майора ОСОБА_4 , а про нове, виявлене ним порушення (ненадання документів службовій особі, що проводить перевірку) окремо доповісти начальнику зонального відділу, в порядку статті 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Суд зазначив, що мотивація та докази, наведені ОСОБА_1 у позові, не спростовують правову позицію відповідача, оскільки, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Поряд з цим, суд першої інстанції не погодився з деякими висновками службової перевірки, проведеної щодо позивача.
Зокрема, суд вважав неправомірним, зазначення в спірному наказі №27 відомостей про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 6 розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 р. №608 (далі – Порядок №608), що виразилося у поданні рапорту (доповідної записки) на ім`я начальника щодо продовження терміну проведення службової перевірки.
Також, суд першої інстанції висловив свою незгоду з позицією відповідача про порушення ОСОБА_1 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №608, а саме: у його зацікавленості у проведенні перевірки щодо майора ОСОБА_4 , висновуючись з того, що ні наведений нормативний акт, ні Інструкція про проведення перевірки та службового розслідування не містять чіткого визначення цього терміну та переліку обставин за яких неможливо проводити перевірку.
На думку суду першої інстанції, є таким, що не відповідає пункту 9 розділу ІІІ Порядку №608, покликання відповідача, що вимога про отримання документів від майора   ОСОБА_4 повинна була відбуватися лише за попередньою згодою керівника.
Обґрунтовуючи таку позицію, суд зазначив, що дана норма, за своїм смисловим співставленням, покладає обов`язок відповідного погодження на особу, до якої висунута вимога про надання документів.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

Адвокат Лебєдєва Т. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає ознакам законності та обґрунтованості, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи доводи апеляції, в частині звинувачення позивача в порушенні Порядку №608, адвокат зазначила таке.

По – перше, на її думку, звинувачення позивача у порушенні пункту 8 розділу ІІІ Порядку №608, а саме: щодо невідібрання письмових пояснень від лейтенанта ОСОБА_5 як потенційного свідка конфлікту між майором ОСОБА_4 та капітаном ОСОБА_3 є недоречним, адже останній не був свідком даного конфлікту.

По – друге, як указує адвокат, довід відповідача про необґрунтованість висновку її довірителя, що майор ОСОБА_4 в процесі проведення службової перевірки намагався ввести в оману посадових осіб, звинувачуючи капітана ОСОБА_3 у недотриманні ст. 51 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, спростовується обставинами, що вказані особи розмовляючи один з одним були розділені стіною з віконцем для отримання документів.

По – трете, за її твердженням, в діях ОСОБА_1 відсутні порушення пунктів 1 та 6 Порядку №608, оскільки дані норми не містять у собі прямо виражених приписів щодо заборони виходити за межі перевірки.

Також адвокат звернула увагу про відсутність письмового рішення відповідача щодо призначення службової перевірки, в якому визначено коло осіб, які будуть її проводити, підстава, обґрунтування та мета її призначення, строк проведення, а також відсутність складеної доповідної записки за результатами службової перевірки.

У відзиві на апеляцію начальник групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП полковник ОСОБА_2 заявляє про її необґрунтованість,  наводячи доводи, аналогічні доводам, що були відображені у відзиві на позов і на які судом першої інстанції була надана відповідна правова оцінка.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП, військове звання – підполковник.
Безпосереднім начальником позивача є начальник Херсонського ЗВ ВСП полковник ОСОБА_2 .
Капітан ОСОБА_3 проходить військову службу на посаді офіцера групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП та є підлеглою ОСОБА_1 .
Майор ОСОБА_4 займає посаду заступника начальника штабу – начальника відділення персоналу Херсонського ЗВ ВСП.
16.06.2020 року начальник Херсонського ЗВ ВСП полковник ОСОБА_2 прийняв  розпорядження про призначення службової перевірки інформації, викладеної в рапорті капітана ОСОБА_3 про вчинення щодо неї протиправних дій майором ОСОБА_4 .
Проведення службової перевірки було доручено начальнику групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП підполковнику ОСОБА_1 .

За результатами проведеної службової перевірки, позивач склав доповідну записку від 20.07.2020 року, де зазначив, що інформація про вчинення майором ОСОБА_4 протиправних дій, ображання та приниження людської гідності капітана ОСОБА_3 свого підтвердження не знайшла.
Поряд з цим, підполковник ОСОБА_1 пропонував своєму керівнику полковнику ОСОБА_2 нагадати капітану ОСОБА_3 порядок звернення військовослужбовців до старшого за військовим званням, а щодо майора ОСОБА_4 запропонував притягнути, останнього, до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення.
Підставою для такої пропозиції позивач зазначив порушення абзацу 2 статті 11, статті 16, абзацу 2 статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилося у навмисному невиконанні вимог пункту 9 розділу ІІ, розділу IV, абзацу 4 пункту 6 розділу VІІ Порядку №608, зокрема, в  ненаданні під час проведення службової перевірки необхідних документів.
Ознайомившись з наведеною вище доповідною запискою, 20.07.2020 р. начальник Херсонського ЗВ ВСП полковник Пацан М. А., на підставі розділу VІІ Порядку №608 прийняв письмове рішення про призначення службової перевірки щодо встановлення об`єктивності проведення підполковником ОСОБА_1 службової перевірки.
В процесі проведення даної службової перевірки майором ОСОБА_6 було встановлено, що полковник ОСОБА_1 неналежним чином виконав свої службові обов`язки, проводячи службову перевірку за рапортом капітана ОСОБА_3 (доповідна записка від 31.08.2020 року).
Так, у наведеному документі вказано, що підполковник ОСОБА_1 :

- не відібрав і до матеріалів перевірки не долучив письмове пояснення від лейтенанта ОСОБА_5 (відповідно до рапорту капітана ОСОБА_3 був свідком події);
- не навів у матеріалах службової перевірки жодних доказів, що майор ОСОБА_4 намагався ввести в оману начальника зонального відділу і посадових осіб, які проводять службову перевірку;
- не дослідив питання, яким чином майор ОСОБА_4 побачив, що капітан ОСОБА_3 не стала у стройове положення, зокрема, в ході опитування старшого солдата ОСОБА_7 відповідне питання не розкрив;
- стверджував, в абзаці №10 доповідної записки, що майор ОСОБА_4 у спілкуванні з капітаном ОСОБА_3 не звертався до неї на « ОСОБА_8 », як цього вимагає ст. 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. 
Натомість, в ході опитування свідка конфлікту старшого солдата ОСОБА_9 відповідне питання не розкрив, показання капітана ОСОБА_3 , яка стала ініціатором службової перевірки не перевірив;

- стверджував в абзаці №12 доповідної записки, що між капітаном ОСОБА_3 та майором ОСОБА_4 склались напружені відносини. Разом із цим, жодного документа, який би підтверджував відповідну інформацію, у матеріалах службової перевірки немає;
- твердження про непоодинокі випадки висловлювання майором ОСОБА_4 ненормативною лексикою, під час спілкування з військовослужбовцями Херсонського ЗВ ВСП, не підтверджені жодним документом (поясненнями, рапортами з боку свідків).

Указано, що опитаний в ході перевірки підполковник ОСОБА_1 повідомив, що дійшов такого висновку, оскільки раніше майор ОСОБА_4 висловлювався ненормативною лексикою особисто у спілкуванні з ним.
У доповідній записці від 31.08.2020 року, складеною майором ОСОБА_6 , робиться висновок, що таке обґрунтування свідчить про особисту образу підполковника ОСОБА_1 на майора ОСОБА_4 , а таким чином і про його необ`єктивне (упереджене) ставлення.
Зауважується, що підполковник ОСОБА_1 , приймаючи до виконання завдання щодо проведення службової перевірки повинен був доповісти своєму керівнику полковнику ОСОБА_2 про те, що раніше мав конфлікт з майором ОСОБА_4 і таким чином є зацікавленою особою у її проведенні. Натомість, як слідує з доповідної записки, підполковник ОСОБА_1 таку інформацію від командування приховав і приступив до проведення службової перевірки.
Також, підполковнику ОСОБА_1 ставиться в провину:
подання рапорту про продовження службової перевірки без наявності для цього підстав;
звернення з незаконною вимогою до майора ОСОБА_4 про надання документів. Незаконність такої вимоги складається з неподання ним письмового рапорту на ім`я начальника Херсонського ЗВ ВСП полковника ОСОБА_2 та відсутність звернення до начальника штабу-першого заступника начальника Херсонського ЗВ ВСП;
відсутність в матеріалах службової перевірки службових характеристик на майора ОСОБА_4 та капітана ОСОБА_3 .

Є, в доповідній записці, і звинувачення підполковника ОСОБА_1 в тому, що він вийшов за межі перевірки, адже, встановивши, що інформація про вчинення майором ОСОБА_4 щодо капітана ОСОБА_3 протиправних дій свого підтвердження не знайшла, подав пропозицію щодо накладення дисциплінарного стягнення на майора ОСОБА_4 за нібито порушення п.9 розділу III, розділу IV, абзацу 4 п.6 розділу VII Порядку №608 (ненадання документів, як службовій особі, що проводить службову перевірку).
Натомість, як вважає відповідач, підполковник ОСОБА_1 мав би закінчити службову перевірку, як таку, у якій не підтвердилось дисциплінарне порушення майора ОСОБА_4 , а про нове виявлене ним правопорушення (ненадання документів, як службовій особі, що проводить службову перевірку) був зобов`язаний окремо доповісти своєму керівнику полковнику ОСОБА_2 , в порядку ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Резюмуючи викладене, майор ОСОБА_10 .В дійшов висновку, що підполковник ОСОБА_1 в повному обсязі службову перевірку не провів, визнав її результати необ`єктивними, у зв`язку з чим надав пропозицію притягнути підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

03.09.2020 р. начальник Херсонського ЗВ ВСП полковник Пацан М. А. прийняв наказ від 03.09.2020 року № 27 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наклав на останнього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Як мовилося вище, суд першої інстанції частково погодився з висновками відповідача про порушення позивачем військової дисципліни при проведенні службової перевірки, що виразилося в недотриманні принципів всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності.

Адвокат Лебєдєва Т. О., заперечуючи проти такої позиції суду, наголошує про відсутність доказів вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку та про необґрунтованість застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Ретельно проаналізувавши аргументи суду першої інстанції та доводи скаржника, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі – Дисциплінарний статут) військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Статтею 4 даного Статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Відповідно до абзацу 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
За приписами статті 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за  службовою  невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Пунктом 85 Дисциплінарного Статуту унормовано, що порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України  визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
  
Так, Порядок №608 визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Розділ VIІ Порядку №608 присвячений проведенню службової перевірки.

Так, пункт 1 цього розділу  встановлює, що метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.
За приписами пункту 2 розділу VIІ наведеного Порядку  випливає, що під час службової перевірки встановлюються:
особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни;
обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни;
не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки;
наявність чи відсутність події, щодо якої призначалася перевірка.
У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця, за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.

Відповідно до абзацу 4 п. 6 розділу VII Порядку № 608  проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV Порядку № 608, з урахуванням особливостей, передбачених розділом VII.
Пункт 8 розділу ІІІ Порядку №608 встановлюють відповідальність осіб, які проводять службове розслідування, за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Пункт 9 розділу III Порядку № 608 зобов`язує посадових осіб Збройних Сил  надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Розділ ІV Порядку №608 встановлює повноваження осіб під час проведення службового розслідування.
Так, пункт 1 вказує, що  особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

Відповідно до вимог п. 2 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право:
отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані) (абзац 3);
ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування (абзац) 6;
отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України (абзац 7).

Перевіряючи дотримання позивачем, при проведенні службового розслідування, наведених вимог законодавства, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо порушення позивачем всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого майором ОСОБА_4 правопорушення, а також невчинення, останнім, дій, для з`ясування обставин, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення.
Так, адвокат Лебєдєва Т. О. визнає, що підполковник ОСОБА_1 письмові пояснення від потенційного свідка лейтенанта ОСОБА_5 не відбирав.
Вважає, що це є правильним, адже лейтенант ОСОБА_5 , під час спілкування з її довірителем, повідомив, що не був свідком даного конфлікту.
Однак, на думку суду апеляційної інстанції, незважаючи на зміст усних пояснень лейтенанта ОСОБА_5 , позивач повинен був отримати їх у письмовому вигляді, оскільки ініціатор проведення службової перевірки капітан ОСОБА_3 покликалася на те, що він є очевидцем конфлікту між нею та майором ОСОБА_4 .

Далі, є обґрунтовані доводи суду першої інстанції, що свідок конфлікту старший солдат ОСОБА_7 не була опитана позивачем з приводу питань, які стали підставою для проведення службової перевірки. Зокрема, не було з`ясовано у даної особи чи дотрималася капітан ОСОБА_3 статті 51 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема, чи стояла у стройовому положенні, звертаючись до майора ОСОБА_4 , і чи додала вона при зверненні слово «Пане».
Також старший солдат ОСОБА_7 не була опитана позивачем з приводу дотримання майором ОСОБА_4 вимог статті 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: звернення до капітана ОСОБА_3 на « ОСОБА_8 », адже, остання, наполягала на такому порушенні.
На думку суду апеляційної інстанції, доводи підполковника ОСОБА_1 , що майор ОСОБА_4 намагався ввести в оману посадових осіб, які проводять службову перевірку щодо обставин конфлікту, а також, зазначення ним у доповідній записці, що між капітаном ОСОБА_3 та майором ОСОБА_4 склалися напружені відносини є припущеннями, які не підтверджені доказами.

Як вважає колегія суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відзначив, що підполковник ОСОБА_1 , проводячи службову перевірку, не долучив до доповідної записки службові характеристики на майора ОСОБА_4 та на капітана ОСОБА_3 , а також, в порушення статті 86 Дисциплінарного статуту, не врахував попередню поведінку військовослужбовців (зокрема, капітана ОСОБА_3 ).

Розглядаючи доводи адвоката Лебєдєвої Т. О. про відсутність, з боку позивача, порушення пункту 1 розділу VIІ Порядку №608, колегія суддів зазначає таке.
Начальник Херсонського ЗВ ВСП полковник Пацан М. А. дійшов висновку про порушення позивачем наведеної вище норми, оскільки вважав неможливим, в рамках проведення службової перевірки про вчинення майором ОСОБА_4 протиправних дій стосовно капітана ОСОБА_3 , надавати пропозицію про накладання дисциплінарного стягнення на майора ОСОБА_4 за порушення п.9 розділу III, розділу IV, абзацу 4 п.6 розділу VII Порядку №608 (ненадання документів службовій особі, що проводить службову перевірку). Відповідач вважав, що підполковник ОСОБА_1 мав би закінчити службову перевірку, як таку, в якій не підтвердилось дисциплінарне порушення майора ОСОБА_4 , а про нове виявлене ним правопорушення (ненадання документів службовій особі, що проводить службову перевірку) був зобов`язаний окремо йому доповісти, в порядку ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Колегія суддів не поділяє доводи адвоката Лебєдєвої Т. О., що положення Порядку №608 не містять прямо виражених приписів, які забороняють особі, що проводить службову перевірку, виходити за її межі.
На думку суду апеляційної інстанції, системний аналіз Порядку №608, свідчить про те, що службова перевірка це комплекс заходів, які здійснюються, саме з метою перевірки інформації про вчинення конкретного дисциплінарного правопорушення. При цьому, з`ясовується  наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.
Позивач, пропонуючи застосувати до майора ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення за навмисне невиконання вимог Порядку №608 щодо ненадання документів, не встановив з цього приводу обставин (час, місце, спосіб, наслідки тощо) такого правопорушення. Зокрема, не відібрав у майора ОСОБА_4 письмові пояснення по суті порушень, а у разі відмови, не склав відповідний акт, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував, що була проведена службова перевірка щодо встановлення об`єктивності проведення аналогічної службової перевірки, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, позаяк наведеним вище законодавством такі дії не заборонені. Порядок №608 прямо встановлює, що у випадку встановлення порушення виконавської дисципліни може призначатися службова перевірка.
Аргументи скаржника про те, що в матеріалах службової перевірки відсутнє відповідне письмове рішення щодо призначення службової перевірки, у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення (п.4 розділу VIІ Порядку №608), колегія суддів вважає недоречними, адже це не було підставою позову, не досліджувалося судом першої інстанції.
Позивач у своїх чисельних заявах до суду першої інстанції жодного разу не заявляв про порушення відповідачем процедури призначення щодо нього службової перевірки.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що у цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права і ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
За таких умов, відповідно до приписів статті 316 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку полковника Пацана Миколи Аполлінарійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                      суддя                                                            Л. В. Стас

                      суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 14.07.2021 року.