Дата документу 06.09.2021 Справа № 323/143/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Єдиний унікальний № 333/7039/20                                        Головуючий у 1 інстанції 
№ провадження 22-ц/807/2618/21                                                Жупанова І.Б.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року                                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого:        Бєлки В.Ю.
Суддів:                Кухаря С.В.
               Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № L5464770, зі сплатою 470,64% річних.
Вказує, що кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 13 000 грн.
22 серпня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, відповідно до якого позивач набув право вимоги за договором кредитної лінії № L5464770 від 10 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 .
Зазначає, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 27 жовтня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 100 094 грн. 03 коп., з яких: 13 000 грн. - заборгованість за кредитом, 505 грн. 68 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 73 588 грн. 35 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості; 13 000 грн. - заборгованість з пені.
Посилаючись на вказані обставини, просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії № L5464770 від 10 червня 2019 року у загальному розмірі 100 094 грн. 03 коп., та стягнути судові витрати по справі по оплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що відмовляючи в задоволенні позову суд безпідставно послався на відсутність доказів застосування електронного підпису позичальника. Вважає необґрунтованою підставу для відмови в задоволенні позову, що полягає у ненаданні витребуваних судом відомостей. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України в суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 серпня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі позивач набув право вимоги й за договором кредитної лінії № L5464770 від 10 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 .
Кредитний договір № L5465770 від 10 червня 2019 року був засвідчений електронним підписом.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № L5464770 від 10 червня 2019 року станом на 27 жовтня 2020 року складає 100 094 грн. 03 коп., з яких: 13 000 грн. - заборгованість за кредитом, 505 грн. 68 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 73 588 грн. 35 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості; 13 000 грн. - заборгованість з пені.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вважав недоведеним факт існування волевиявлення відповідача до укладання кредитного договору, а також, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, що спірний договір було укладено за допомогою електронного підпису. 
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на положення ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення електронного договору відбулось його підписання, що ОСОБА_1 було роз`яснено значення процентної ставки та інші умови договору та те, що остання не зверталась за фактом неправильного нарахування відсотків, а також користувалась кредитними коштами.
Із матеріалів справи вбачається, що сам кредитний договір № L5464770 від 10 червня 2019 року, на який посилається позивач, до позовної заяви не доданий.
Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» надав лише загальні умови договору кредитної лінії, «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)», спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG3345061, в яких міститься напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» і в графі «кредитодавець», проте ідентифікуючих даних не містять.
Більш того, в Паспорті споживчого кредиту. Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) зазначено дату надання інформації - 10 червня 2019 року, а також вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 10 червня 2019 року. Тобто вказаний документ був чинним лише 1 день.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач заходила на сайт товариства та вводила електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на її номер телефону.
Також позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів у сумі 13 000 грн., а саме первинних бухгалтерських документів (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше).
Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що між ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» та ТОВ «Вердикт Капітал» 22 серпня 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, у зв`язку з чим надати запитувані судом першої інстанції документи не має можливості, оскільки вони перебувають у розпорядженні ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро».
Однак, вказане твердження суперечить положенням розділу 8 вищезазначеного договору, відповідно до якого вся необхідна інформація передається новому кредитору, тобто ТОВ «Вердикт Капітал», в момент передачі реєстру в електронному вигляді, а у разі необхідності отримання новим кредитором первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт отримання кредиту боржником, новий кредитор звертається до кредитора («Фінансова Компанія «Дінеро») із запитом про надання таких документів, які кредитор надає протягом 10 робочих днів з моменту отримання запиту.
Окрім того, позивачем до позову додано лише реєстр боржників від 22 серпня 2019 року до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, який підписаний тільки генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В., що також не відповідає положенням договору про відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року.
В матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» відступила своє право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № L5464770 від 10 червня 2019 року, який укладений з ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи, всупереч п. 11.1 договору про відступлення права вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, не містять акту прийому-передачі реєстру боржників, який є додатком № 2 до нього.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність укладення спірного кредитного договору, відтак відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором.
Окрім того, колегія приходить до висновку, що позивачем також не доведено факту наявності у нього права вимоги у ТОВ «Вердикт Капітал».
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2021 рокуу цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 06 вересня 2021 року.

Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка

Судді:                                                                С.В. Кухар

                                                               Е.А. Онищенко