УХВАЛА

13 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/3124/21
адміністративне провадження № К/9901/27152/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області
на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року 
у справі №520/3124/21
за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області
до   Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "МЕГА-ТРЕЙД"                                                                      
про   стягнення штрафу,
УСТАНОВИВ:
Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "МЕГА-ТРЕЙД", в якому просило стягнути з відповідача штраф за рішенням про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 64 від 28 лютого 2019 року у розмірі 5083,00  грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області - залишено без руху.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від           09 червня 2021 року, позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "МЕГА-ТРЕЙД" про стягнення штрафу - повернуто особі, яка її подала.
23 липня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №520/3124/21.
В касаційній скарзі наявне клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в якому зазначено, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано 12 липня 2021 року, що підтверджується копією конверта. 
Відповідно до ч. 2 ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення, оскільки відповідач звернувся з касаційною скаргою у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання ним копії оскаржуваного рішення.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому ч. 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції , виходив з наступного.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області у цій справі залишено без руху. Надано позивачу термін - десять календарних днів для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску, оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 168,00 грн, копію листа Держпродспоживслужби № Д-154/5180-18 від 02 квітня 2018 року, зазначену у переліку додатків до позовної заяви.
22 березня 2021 року скаржником подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, квитанцію про сплату судового збору у розмірі 168,00 грн та копію листа Держпродспоживслужби № Д-154/5180-18 від 02 квітня 2018 року, зазначену у переліку додатків до позовної заяви.
В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач посилався на те, що ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України зазначено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом. Враховуючи, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), стверджує, що для позовів про стягнення штрафу, як адміністративно-господарської санкції, строк звернення до суду становить один рік.
В силу положень ч. ч.1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Питання сплати штрафів у межах спірних правовідносин врегульоване Законом України «Про рекламу», яким не встановлено спеціальних строків для звернення суб`єктом владних повноважень з відповідним адміністративним позовом до суду.
За змістом ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.
Системний аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає змогу дійти висновку, що позов про стягнення штрафних санкцій, який ґрунтується на підставі рішення органів Держпродспоживслужби, може бути поданий до адміністративного суду у тримісячний строк з дня спливу п`ятнадцятиденного терміну після отримання боржником рішення про накладення штрафу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що копії рішення № 64 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 28 лютого 2019 року, отримано боржником 05 березня 2019 року, що підтверджується особистим підписом останнього.
Тобто, останнім днем строку для звернення до суду з цим позовом є 20 червня 2019 року, однак з позовною заявою позивач звернувся лише 25 лютого 2021 року, тобто з пропуском тримісячного строку на звернення до суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Як зазначено судами попередніх інстанцій, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про визнання неповажними підстав пропуску строку вказані скаржником та поверненням позовної заяви.
Відповідно до вищевикладеного колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті  касаційного провадження.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до             ч. 3 ст. 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень ч.               5 ст. 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі "Науменко проти України" (заява № 41984/98, п. 52), правова певність (визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи; цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи; повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень; перегляд в порядку нагляду не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду; відхилення від цього принципу можливе тільки, коли воно спричинене незалежними і непереборними обставинами.
Такий підхід повною мірою відповідає принципу субсидіарності (the principle of subsidiarity), який гарантує вирішення питання на тому рівні, який є достатнім з огляду на складність такого питання.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Положенням п. 2 ч. 2 зазначеної статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті  касаційного провадження.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 02 квітня 2020 року у справі № 2040/6634/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 2340/4608/18, від   17 квітня 2020 року у справі № 807/731/18.
Керуючись ст. ст. 333, 361-366  КАС України, 
УХВАЛИВ:
Поновити Головному управлінню Держпродспоживслужби в Харківській області строк на касаційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №520/3124/21.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №520/3124/21 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до   Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "МЕГА-ТРЕЙД" про   стягнення штрафу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	І.В. Желєзний Я.О. Берназюк   С.М. Чиркін