Ухвала
іменем України 
26 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 591/8232/19
провадження № 51-5546ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 травня 2021 року щодо нього,
встановив:
За вироком Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на        строк 3 роки.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 травня 2021 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями. 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Крім того, згідно з вимогами частин 1, 4 статті 427 КПК касаційна скарга подається в письмовій формі та підписується особою, яка її подає.
Однак, всупереч вищезазначеним вимогам закону засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, яка є світлокопією скарги та на ній не відображено його чіткий підпис, що ставить під сумнів волевиявлення цієї особи.
Також, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, окрім іншого, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, однак не розкриває їх зміст та не наводить мотивів такої позиції з урахуванням вимог статті 412 КПК.
При цьому, засуджений, посилаючись на суворість призначеного йому покарання, не наводить доводів щодо наявності таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, засуджений просить скасувати оскаржувані щодо нього судові рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тоді як одночасне скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК засуджений не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 травня 2021 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3