П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 664/453/21	
Головуючий в 1 інстанції: Никифоров Є.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача  Димерлія О.О.
суддів  Танасогло Т.М. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25.05.2021 року у справі № 664/453/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

У С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовними заявами, у яких просив:
- скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2021 року серії ДПО18 №578480, №578479, №582666.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 20.01.2021 року відносно позивача, працівниками поліції складено три постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №578480, №578479, №582666.
ОСОБА_1 вважає зазначені вище постанови протиправними, незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Вказує, що працівники поліції мали застосувати до нього лише одне стягнення за вчинення кількох правопорушень, відповідно до положень ст. 36 КУпАП, а не приймати постанови за кожним адміністративним правопорушенням окремо.
Крім того, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявляв бажання скористатись правовою допомогою, про що заявляв клопотання про відкладення розгляду справ на пізнішу дату. Водночас, інспектором патрульної поліції не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вказане слугує підставою для скасування оскаржуваних постанов у справах про адміністративне правопорушення.
За наслідками розгляду зазначеної справи Цюрупинським районним судом Херсонської області 01 квітня 2021 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2021 року серії ДПО18 №578480, №578479, №582666.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було досліджено докази та обставини вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а саме: перевищення швидкісного режиму в населеному пункті, не пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, а також керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, які перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів. Зазначені правопорушення підтверджуються наданими до суду належними доказами.
Також, Департамент не погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо обмеження прав водія скористатися юридичною допомогою адвоката. Вказує, що позивачем під час розгляду справи не здійснено жодних дій щодо виклику адвоката або фахівця в галузі права. Крім цього, водієм не було заявлено (усній чи письмовій формі) клопотання про надання йому можливості скористатись правовою допомогою. З наданих до суду відеозаписів події можна установити, що інспектором патрульної поліції було відмовлено лише в клопотанні про відкладення розгляду справи. При цьому, скаржник звертає увагу суду, що водій неодноразово наголошував про не бажання брати участь по справі про адміністративне правопорушення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як установлено судом апеляційної інстанції, 20.01.2021 року в м. Миколаєві, вул. Васильківська 55а, працівниками патрульної поліції виявлено порушення, а саме: водій транспортного засобу (далі - водій т/з) Honda Civic державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 88 км/год., при цьому перевищив встановлені обмеження руху в населеному пункті більше як на 38 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Швидкість руху вимірювалась приладом Tru Cam LTI 20/20 000763.
На підставі положень ст.35 Закону України «Про національну поліцію» посадовими особами контролюючого органу було зупинено вказаний транспортний засіб.
Після зупинки, водій т/з на вимогу інспектора патрульної поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Особу водія т/з, яким виявився ОСОБА_1 , встановлено за інформацією наявною у базах даних поліції.
Після встановлення особи водія, інспектором УПП в Миколаївській області Гришаєвим О.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2021 року серія ДПО18 № 578480.
Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Одночасно з цим, було виявлено порушення позивачем п.2.9 в) ПДР України, а саме керування транспортного засобу з номерним знаком, який закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. 
У зв`язку з чим, інспектором УПП в Миколаївській області Вагеричем В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2021 року серія ДПО18 № 578480.
Згідно даної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., оскільки позивач порушив вимоги п.12.9 в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Також, інспектором УПП в Миколаївській області Криволапчуком А.В. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2021року серія ДПО18 № 578479 та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 
З копії даної постанови колегією суддів з`ясовано, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Honda Civic державний номерний знак НОМЕР_1 , 20.01.2021 року о 13:55 годині в м. Миколаєві, вул. Васильківська 55а, не мав при собі, не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію т/з, у зв`язку з чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Вважаючи прийняті постанови протиправними, позивач звернувся до суду з відповідними позовними заявами.
Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив інспектору патрульної поліції відповідне клопотання, однак, посадовою особою відповідача не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Вказаними діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування оскаржуваних постанов.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить із того, що згідно із п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно до приписів ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями частини 6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, які перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 статті 122 КУпАП установлено, що за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Приписами частини першої статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. 
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Колегією суддів з`ясовано, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР за наслідком встановлення факту здійснення останнім керування транспортним засобом з перевищенням швидкісного режиму в населеному пункті, не пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, а також керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, які перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Так, 20.01.2021 року відносно ОСОБА_1 за вчинення вказаних правопорушень складено три постанови про накладення позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №578480, №578479, №582666.
При цьому, з огляду на вказані вище постанови апеляційним судом установлено, що вони прийняті інспекторами УПП в Миколаївській області.
Наведене свідчить про притягнення позивача до адміністративної відповідальності щодо порушень, які розглядалися різними інспекторами патрульної поліції протягом короткого проміжку часу за наслідком однієї зупинки транспортного засобу.
Апеляційний суд зауважує, що в порушення ч.2 ст.36 КУпАП інспекторами в один день з різницею в декілька хвилин було прийнято три постанови відносно позивача, із застосуванням адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо.
Звідси колегія суддів констатує, що фактично порушено порядок накладення адміністративного стягнення, оскільки один інспектор при виявленні трьох порушень повинен був одночасно розглянути справу щодо виявлених порушень та накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.
В розглядуваному випадку майже одночасне винесення трьох постанов різними інспекторами одного екіпажу не свідчить про дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і вказує про накладення на неї надмірного тягаря по сплаті декількох штрафів замість одного в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства, колегія суддів зазначає про не дотримання посадовими особами контролюючого органу порядку накладення адміністративного стягнення, оскільки інспекторами патрульної поліції не враховано положення ст. 36 КУпАП.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, що викладена в постановах від 25.09.2019 року у справі № 127/19283/17, від 18.10.2019 року, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.
Окрім цього, як вірно зазначено судом попередньої інстанції, інспекторами УПП в Миколаївській області Вагеричем В.В., Криволапчуком А.В. взагалі не було проведено розгляду справи про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , у тому числі не було роз`яснено позивачу його права, не надано можливості заявити клопотання та надати пояснення, що також є порушенням прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, відповідно, й порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке є підставою для скасування оскаржуваних постанов.
Отже, з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2021 року серії ДПО18 №578480, №582666 підлягають скасуванню.
У свою чергу, досліджуючи питання правомірності дій відповідача щодо притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, склад якого установлено ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів зазначає таке.
Обґрунтовуючи свої вимоги у цій частині, доводи відповідача зводяться до того, що позивач на вимогу інспектора патрульної поліції не виконав свій обов`язок та не пред`явив для перевірки документи, зазначені в п. «а», «б» п. 2.1 ПДР України. Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі частини першої статті 126 КУпАП є обґрунтованим та правомірним.
Судова колегія зазначає, що в розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як установлено колегією суддів, в матеріалах справи наявний долучений відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського, згідно до якого з`ясовано, що водія – ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку з перевищенням швидкості руху транспортного засобу в межах населеного пункту.
Факт не пред`явлення посвідчення водія позивачем не заперечується. Позивач зазначає, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.
Водночас, зазначені доводи позивача, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 537/2324/17 та від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.
Однак, судова колегія звертає увагу, що як свідчить наявні в матеріалах справи відеозаписи №20210120201457000012 13 хв. 54 сек., IMG_4435 01 хв. 04 сек. – 02 хв. 30 сек., під час спілкування із поліцейським, тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, водій неодноразово заявляв усні клопотання про бажання скористатися послугами адвоката для свого захисту.
У свою чергу, поліцейський під час розгляду адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності при заявлених ним обґрунтованих клопотань і реалізації наданих йому ст. 268 КУпАП прав, відмовив останньому оголосити перерву у розгляді справи, тим самим позбавив водія права скористатися послугами адвоката при невизнанні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та відразу прийняв постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу… Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку згідно із  ст. 64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у ряді постанов.
Так, 18 лютого 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/9827/16-а, адміністративне провадження №К/9901/20742/18 (ЄДРСРУ №87657275) досліджував правомірність постанови поліцейського складеної на місті зупинки ТЗ без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката.
Верховний Суд зазначив наступне.
«Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
В рамках справи було установлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив посадовій особі відповідача усне клопотання
Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Вказаними діями інспектор патрульної поліції порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередньої інстанції, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.»
Ураховуючи викладене, а також, що наведені порушення процесуальних норм не дають можливості повно і всебічно установити всі обставини у справі, забезпечити реалізацію водієм наданих йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказане унеможливлює об`єктивний та всебічний розгляд справи, суд першої інстанції за правилами ч. 3 ст. 286 КАС України прийняв обґрунтоване рішення про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 20.01.2021 року серії ДПО18 №578480, №578479, №582666 та закриття провадження у справі.
Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не убачається.
Крім того, судова колегія зазначає, що рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу не є предметом оскарження апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у зв`язку з чим, відповідно до приписів частини 1 статті 308 КАС України судом апеляційної інстанції оцінка вказаному питанню не надається.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення,тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25.05.2021 року у справі № 664/453/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідача 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Єщенко О.В.