ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М.М.

05 липня 2021 року 
Київ
справа №520/6309/2020
адміністративне провадження №К/9901/21800/21
щодо відкриття провадження за касаційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків ДПС; далі - Північне МРУ ДПС, скаржник) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Вважаю за необхідне викласти свою окрему думку відносно питання поновлення судом касаційної інстанції строку на касаційне оскарження при прийнятті рішення про відкриття касаційного провадження у цій справі.
Так, ухвалою від 05.07.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду більшістю голосів постановив відкрити касаційне провадження за скаргою Північного МРУ ДПС, одночасно поновивши строк на касаційне оскарження.
Однак, на моє переконання наведені скаржником причини не давали суду касаційної інстанції підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
У цій справі вперше касаційну скаргу Офіс ВПП ДПС подав засобами поштового зв`язку 26.02.2021, проте, Верховний Суд ухвалою від 10.03.2021 її повернув як таку, що подана органом, у якого відсутні повноваження на звернення з касаційною скаргою на ухвалені у цій справі судові рішення, оскільки таке повноваження встановлено для виконання завдань і функцій контролюючого органу у зазначеній сфері. Копію цієї ухвали Офіс ВПП ДПС отримав 15.03.2021.
Вдруге касаційну скаргу подано Північним МРУ ДПС 25.03.2021, яка надійшла до суду 29.03.2021, проте, Верховний Суд ухвалою від 07.04.2021 повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішення у цій справі. Суд звернув увагу, що посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду. Однак, подальше обґрунтування касаційної скарги не дає можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів позивача до зазначеної підстави. Наведені скаржником доводи стосувалися здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Копію цієї ухвали Північне МРУ ДПС отримало 16.04.2021.
Втретє касаційну скаргу у цій справі було подано 29.04.2021, яка надійшла до суду 05.05.2021, проте, Верховний Суд ухвалою від 24.05.2021 знову повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Суд зазначив, що фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із позицією суду апеляційної інстанції у цій справі з посиланням при цьому на обставини, викладені у акті перевірки, з урахуванням яких суд надавав оцінку обставинам справи, й по суті зводяться лише до їх переоцінки. Такі доводи суд визнав неналежним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Копію цієї ухвали Північне МРУ ДПС отримало 31.05.2021.
Звертаючись вчетверте 11.06.2021 з касаційною скаргою, скаржник просив суд поновити строк на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021. Таке клопотання Північне МРУ ДПС обґрунтовувало тим, що попередні касаційні скарги були повернуті, що не перешкоджає повторному зверненню з касаційною скаргою.
Верховний Суд більшістю голосів дійшов висновку, що повторне звернення відбулося у розумний та оптимальний строк після усунення її недоліків, вказаних в ухвалах Верховного Суду від 07.04.2021 та від 24.05.2021 про повернення касаційної скарги. Тому, керуючись частиною третьою статті 329 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку. 
Вважаю, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень Північне МРУ ДПС не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у більш стислий строк. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважаю, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. При цьому, строк майже у п`ять місяців після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, що сплинув на момент подання касаційної скарги вчетверте, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення скаржником необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на подання касаційної скарги з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, вважаю, що подану касаційну скаргу належало залишити без руху для надання скаржнику часу вказати інші підстави для поновлення строку, оскільки наведені скаржником причини пропуску такого строку є неповажними. Відповідно, у випадку відсутності інших (поважних) причин, у відкритті касаційного провадження належало відмовити відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України.

Суддя:                                                                                М. М. Гімон