ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р.	Справа № 520/18161/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.04.21 року по справі № 520/18161/2020
          за позовом           Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до           Державної податкової служби України в особі головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                   
          про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України в особі головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Харківській області №00023620710 від 10.11.2020 до ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржене рішення ґрунтується на помилкових висновках контролюючого органу про порушення позивачем ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" внаслідок зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру. Факт здійснення продажу алкогольних напоїв 30.11.2019 позивачем не заперечується.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляціну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що контролюючим органом не було виявлено факту зберігання позивачем у період з 30.11.2019 по 01.12.2019 алкогольних напоїв у приміщенні, яке є місцем зберігання у розумінні наведеної норми закону. Фактично в акті перевірки податковим органом зафіксовано лише те, що в період з 30.11.2019 по 01.12.2019 в ФОП ОСОБА_1 здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без відповідної ліцензії в місці його реалізації, що не може вважатися місцем зберігання. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, які вказуються у ліцензіях на право здійснення відповідних видів діяльності, законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання у Єдиному державному реєстрі місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. Отже, фінансові санкції у вигляді штрафу застосовуються до суб`єктів господарювання, якщо в процесі виробництва експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями алкогольні напої зберігаються у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що позивачем здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, позивач мала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в приміщенні кафе за адресою: АДРЕСА_1 , терміном дії з 01.12.2019 до 01.12.2020. Однак, згідно з відомостями контролюючого органу, у приміщенні кафе здійснювалась релізація алкогольних напоїв 30.11.2019, тобто до отримання ліцензії. Крім того, не маючи ліцензії, позивач зберігала алкогольні напої у місці не внесеному до Єдиного реєстру.
Відповідно до положень ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ФОП ОСОБА_1 отримала 30.11.2018 ліцензію реєстраційний №20060311201801373 на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами №162030660652 на об`єкті кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , яка дійсна з 30.11.2018 до 30.11.2019. Також позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №20060308201904473 на об`єкті кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , яка дійсна з 01.12.2019 до 01.12.2020.
21.10.2020 фахівцями Головного управління ДПС у Харківській  області на підставі наказу від 13.10.2020 №3846 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 у господарському об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 з питань додержання суб`єктом господарювання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Податкового кодексу, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"
Результати проведеної перевірки оформлені актом (довідкою) №20/06/880/2125118009/672 від 21.10.2020.
Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині здійснення ФОП ОСОБА_1 30.11.2019 роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру. В акті №20/06/880/2125118009/672 від 21.10.2020 відображено факт реалізації алкогольних напоїв на загальну смум 14,50 грн. без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності, та зберігання акогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
На підставі акту (довідки) №20/06/880/2125118009/672 від 21.10.2020 ГУ ДПС у Харківській області складено рішення про застосування фінансових санкцій   №00023610710 від 10.11.2020 на суму 17000 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх не обґрунтованності.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Згідно зі статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами  господарювання  всіх  форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв  та  тютюнових виробів,  внесених  до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання  таке  місце  зберігання  було  внесено  до Єдиного  реєстру.
Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що місце зберігання - це місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
У відповідності до статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи  імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та  тютюновими  виробами  без наявності  ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; зберігання спирту, або алкогольних  напоїв, або тютюнових виробів у  місцях  зберігання,  не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не  менше 17000 гривень.
Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.
Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Матеріалами справи встановлено, що підставою для застосування до позивача штрафних санкцій був факт реалізації алкогольних напоїв на суму 14,50 грн. без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності та зберігання алкогольних напоїв в місці не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв.
Позивач в обґрунтування відсутності порушення нею вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" посилалася на те, що не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки у неї відсутня ліцензія на здійснення торгівлі алкогольними напоями 30.11.2019, а отже, відсутність ліцензії на торгівлю алкогольними напоями обумовлює відсутність місць зберігання, внесених до Єдиного реєстру.                                                                      
Матеріалами справи встановлено, що перевірка проводилась в господарській одиниці за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачем не заперечується факт здійснення підприємницької діяльності за вказаною адресою та реалізації 30.11.2019 алкогольних напоїв на суму 14,50 грн. та їх зберізання, а лише зазначається, що відсутність ліцензії на торгівлю алкогольними напоями обумовлює відсутність місць зберігання, внесених до Єдиного реєстру.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251.
Пунктом 1.1 цього Порядку визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв.
Наведені у  статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначення місця торгівлі як місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів, та місця зберігання як місця, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, не дають підстави для висновку про взаємовиключність цих місць.
Тобто за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв.
Враховуючи, що у позивача відсутня ліцензія на продаж алкогольних напоїв за місцем перевірки, зазначене виключення на ФОП ОСОБА_1 не розповсюджується.
Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 04.08.2020 по справі №814/225/15.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Посилання позивача на постанову Верховного суду від 26.02.2019 по справі №825/1574/15-а колегія суддів  вважає помилковими, оскільки в межах розгляду цієї справи податковим органом встановлено порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання. Позивач не маючи ліцензії на оптову чи роздрібну торгівлю алкогольними напоями не здійснював торгівлю вказаними видами продукції. Дані факти не ставилися під сумнів податковим органом. Фактично в акті перевірки податковим органом зафіксовано лише наявність товару в місці його можливої реалізації, що не може вважатися місцем зберігання.
В даних спірних правовідносинах, що склались під час розгляду справи за позовом ФОП ОСОБА_1 , податковим органом встановлений факт реалізації алкогольних напоїв без ліцензії, факт чого позивачем не спростовується.
За таких обставин, доводи відповідача про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу за порушення порядку здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на такий вид діяльності та за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання згідно з частиною другою  статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" є цілком обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 520/18161/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  05.08.2021 року