Постанова                                                
Іменем України                                   
 
15 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 345/2972/18
провадження № 61-5223св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Новицька сільська рада об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову 
Івано - Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Томин О. О., Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання недійсними рішень. Ухвалами Калуського міськрайонного суду 
Івано-Франківської області від 14 вересня 2018 року та від 28 лютого 2019 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_2 та замінено первісного відповідача Підмихайлівську сільську раду Калуського району Івано-Франківської області на належного відповідача - Новицьку сільську раду об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області.
 
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Підмихайлівської сільської ради від 08 квітня 1994 року «Про надання земельної ділянки для житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_1 » їй було передано земельну ділянку, площею 0,15 га, розташовану по АДРЕСА_1 за рахунок вільного присадибного фонду. Зазначено, що сусідом по суміжній ділянці є ОСОБА_3 .
 
Вона неодноразово зверталась до Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості), однак рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27 квітня 
2018 року №770 їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,15 га в урочищі «Буковина» в с. Бережниця. 
 
Цього ж дня, рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області №769 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_2 , а рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району 
Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року №826 затверджено 
ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою та передано йому зазначену земельну ділянку у власність.
 
Посилаючись на те, що спірна земельна ділянку не була вилучена у неї у встановленому законом порядку, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивачка просила: визнати недійсними рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27 квітня 
2018 року № 769 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 », від 27 квітня 2018 року №770 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 
гр. ОСОБА_1 » та від 21 червня 2018 року №826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 ».
 
Короткий зміст рішення судів попередніх інстанцій 
 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 
12 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
 
Визнано недійсним рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано - Франківської області від 27 квітня 2018 року № 769 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 
гр. ОСОБА_2 ». 
 
Визнано недійсним рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано - Франківської області від 27 квітня 2018 року № 770 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 
гр. ОСОБА_1 ». 
 
Визнано недійсним рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано - Франківської області від 21 червня 2018 року № 826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 ». 
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 на підставі рішення Підмихайлівської сільської ради від 
08 квітня 1994 року, а тому вона має право на отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на зазначену земельну ділянку. Зазначене рішення сільської ради не оскаржувалось та не скасовувалось, позивачкою пред`явлено його оригінал, а тому сам по собі факт відсутності його в архіві, не свідчить про не прийняття такого рішення сільською радою. Суд визнав недопустимими докази, надані на підтвердження передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 за відсутності оригіналу рішення сільської ради про передачу йому спірної земельної ділянки у 1994 році та його архівної копії. Акт виносу в натуру земельної ділянки і розробки будівель від 
20 травня 1995 року, який є складовою частиною будівельного паспорта, складений на підставі ухвали сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20 жовтня 1995 року, протокол якої у документах Підмихайлівської сільської ради за 1995 рік відсутній, а сам акт не підписаний представником виконкому. Також зазначено, що рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 23 червня 
2017 року № 522, ОСОБА_2 вже було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки з підстав того, що така земельна ділянка виділена іншому жителю 
с. Бережниця, яке не оскаржено відповідачем та не скасовано в установленому законом порядку.
 
Постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 12 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 є помилковим, оскільки спірна земельна ділянка не належить позивачці на праві власності, жодних дій щодо реалізації свого права на користування та володіння нею позивачка не вчиняла, земельний податок не сплачувала. Судом встановлено, що в ухвалі Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 25 березня 1993 року, якою виділено громадянам, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , земельні ділянки, не зазначено їх місце розташування та суміжних користувачів, при цьому будівництво на наданих їм земельних ділянках повинно було розпочатись в 
1993 році, з отриманням будівельного паспорта. ОСОБА_1 не розпочала будівництво на виділеній їй земельній ділянці, будівельного паспорта не отримала. Надане позивачкою рішення Підмихайлівської сільської ради від 
08 квітня 1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд гр. ОСОБА_1 », суд апеляційної інстанції вважав неналежним доказом, оскільки воно на сесії Підмихайлівської сільської ради не приймалося та підписано неуповноваженою особою.
 
ОСОБА_2 в установленому законом порядку реалізував своє право на отримання у власність спірної земельної ділянки, зокрема, рішенням Підмихайлівської сільської ради від 20 жовтня 1994 року ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,15 га на АДРЕСА_1 , у травні 
1995 року відповідач отримав будівельний паспорт, який містить акт виносу в натурі земельної ділянки і розробки будівель, будівельні паспорти сусідніх землевласників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідчать про те, що власником/користувачем спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 . Узагальнюючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваних рішень сільської ради незаконними.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 , у якій вона просила постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Як на підставу касаційного оскарження посилалась на застосування  апеляційним судом норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2012 року у справі № 6-31цс12 та постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 577/2977/15-ц, а саме щодо документів, які підтверджують набуття права на земельну ділянку до 2004 року, а також правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 200/19818/14-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17 про те, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Суд не звернув увагу на те, що надана відповідачем копія рішення Підмихайлівської сільської ради від 20 жовтня 1994 року належним чином не завірена та нечитабельна. 
 
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц, підписання акта погодження, меж самостійного значення не має, оскільки воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Апеляційний суд також не урахував, що кадастровий план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки, не може слугувати підтвердженням прав ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.
 
Будівельний паспорт був виданий відповідачеві на підставі неіснуючого рішення Підмихайлівської сільської ради від 20 жовтня 1995 року, а тому є незаконним. Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув та не спростував правильність висновку суду першої інстанції про неналежність та недопустимість як доказів зазначеного рішення органу місцевого самоврядування та акту виносу в натурі земельної ділянки і розбивки будівель 
 
Посилаючись на наведене зазначила, що суд апеляційної інстанції однобічно вирішив спір, урахував лише позицію відповідача без проведення належної перевірки та оцінки наявних у справі доказів, а отже не спростував законних і обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
 
У червні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на касаційну скаргу, у якому заявник просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення апеляційного суду - залишити без змін.
 
Відзив на касаційну скаргу обґрунтований посиланням на те, що апеляційний суд правильно встановив, що ОСОБА_2 правомірно набув спірну земельну ділянку у власність, що підтверджується наявними в матеріалах справи рішенням Підмихайлівської сільської ради від 20 жовтня 1994 року, будівельним паспортом та актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивку будівель, а також  будівельними паспортами сусідніх землевласників. Саме ОСОБА_2 користується спірною земельною ділянкою, що підтвердили і свідки, допитані в судовому засіданні. Надане позивачкою рішення Підмихайлівської сільської ради від 08 квітня 1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд гр. ОСОБА_1 » на підтвердження її права користування спірною земельною ділянкою, апеляційний суд правильно вважав неналежним доказом, оскільки таке рішення відсутнє в архіві Калуської районної державної адміністрації та сільський голова його не підписував.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу з місцевого суду.
 
Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 18 травня 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що ухвалою Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 25 березня 1993 року «Про дозвіл на будівництво та перебудову житлових будинків, будівництво господарських приміщень, закріплення земельних ділянок у зв`язку з даруванням незакінченого житлового будинку та дозвіл громаді с. Підмихайля будівництва дзвіниці» виділено громадянам, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , земельні ділянки площею 0,15 га. Дозволено вищеназваним громадянам будівництво житлових будинків та господарських приміщень на відведеній земельній ділянці. Попереджено осіб, яким виділені у користування земельні ділянки, що до одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його виконкомом сільської Ради народних депутатів, забороняється розпочинати будь-які роботи. Зобов`язано вищеназваних громадян розпочати будівництво житлового будинку і господарських приміщень в 1993 році і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок комісії сільської Ради і районної архітектури в експлуатацію. Місце розташування переданих у користування земельних ділянок та суміжних користувачів не зазначено.
 
З наявної в матеріалах справи копії рішення Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 08 квітня 1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських споруд гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 » вбачається, що ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,15 га на 
АДРЕСА_1 , сусід ОСОБА_3 . Дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , площею 0,15 га, за рахунок вільного присадибного фонду. Попереджено 
ОСОБА_1 , що до одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його у виконкомі сільської Ради народних депутатів розпочинати будь-які роботи забороняється. Зобов`язано ОСОБА_1 розпочати будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень в 1998 році і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок і господарські споруди комісії сільської Ради і районної архітектури до здачі в експлуатацію.
 
Рішенням Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 20 жовтня 1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 » виділено ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га на АДРЕСА_1 . Дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 площею 0,15 га за рахунок вільного присадибного фонду. Попереджено ОСОБА_2 , що до одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його у виконкомі сільської Ради народних депутатів розпочинати будь-які роботи забороняється. Зобов`язано ОСОБА_2 розпочати будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень в 1995 році і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок і господарські споруди комісії сільської Ради і районної архітектури до здачі в експлуатацію.
 
Одночасно на місцевості було виготовлено ситуаційну схему розташування наданих громадянам земельних ділянок для будівництва, відповідно до якої земельна ділянка ОСОБА_2 межує із земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
 
Згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_2 , в с. Бережниця ур. «Буковина», зареєстрованого під №185, 20 травня 1995 року представником районного архітектора ОСОБА_10 на підставі ухвали сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20 жовтня 1994 року та відповідно до проекту забудови земельної ділянки встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд площею 0,15 га в с. Бережниця, яка межує із ділянкою ОСОБА_3 , про що складено відповідний Акт виносу в натурі земельної ділянки і розбивки будівель та Схему виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель. Межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплені на місцевості знаками і передані під охорону забудовнику.
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району 
Івано-Франківської області від 29 липня 2016 року №238 «Про вилучення земельних ділянок гр. ОСОБА_1 » у ОСОБА_1 вилучено земельну ділянку № НОМЕР_1 орієнтовною площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що межує з ОСОБА_3 .
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району 
Івано-Франківської області від 29 липня 2016 року №239 «Про виділення земельних ділянок гр. ОСОБА_8 » виділено із земель запасу сільської ради ОСОБА_8 земельну ділянку №1 орієнтовною площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що межує з ОСОБА_3 , в с. Бережниця.
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 29 липня 2016 року №240 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_8 » надано дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,17 га, що межує з ОСОБА_3 , та знаходиться в 
с. Бережниця.
 
З архівного витягу з протоколу 1 сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів 2 демократичного скликання від 11 серпня 1994 року, виданого архівним відділом Калуської районної державної адміністрації від 30 листопада 2016 року №11-33/695, убачається, що ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,15 га. 
 
Згідно відповіді начальника архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 26 січня 2017 року №11-33/26 у документах Підмихайлівської сільської ради за 1994 рік рішення сесії «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд с. Бережниця 
ОСОБА_1 » немає.
 
Відповідно до пояснюючої записки секретаря Підмихайлівської сільської ради 
І-ІІІ демократичного скликання ОСОБА_9 від 05 вересня 2018 року рішення Підмихайлівської сільської ради від 08 квітня 1994 року підписане нею.
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району 
Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року № 499 «Про скасування рішення № 238 VII сесії Підмихайлівської сільської ради VII демократичного скликання гр. ОСОБА_1 » скасовано рішення №238 «Про вилучення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району 
Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року № 497 скасовано рішення 
№ 240 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_8 ».
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району 
Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року №498 скасовано рішення 
№ 239 «Про виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_8 ».
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27 квітня 2018 року №769 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 » надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Буковина» в с. Бережниця.
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27 квітня 2018 року №770 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 
гр. ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Буковина» в 
с. Бережниця.
 
Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року № 826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 » затверджено ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Буковина» в с. Бережниця, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2622885602:02:001:0015.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування 
 
Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено статтею 16 ЦК України.
 
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.
 
Частинами першою-третьою статті 152 Земельного кодексу України, у редакції, яка діяла на моментвинесення оскаржуваних рішень сільської ради та подання позову (далі - ЗК України 2001 року), передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України 2001 року, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
 
Згідно з частинами сьомою, дев`ятою, десятою статті 118 ЗК України 2001 року, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
 
ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги, посилаючись на те, що орган місцевого самоврядування незаконно відмовив їй у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка перебуває у її користуванні згідно з рішенням Підмихайлівської сільської ради від 08 квітня 1994 року.
 
За змістом частини першої статті 17 Земельного кодексу України, у редакції, яка діяла на момент передачі спірної земельної ділянки у користування (далі - ЗК України 1990 року), сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва.
 
Відповідно до частин шостої, сьомої зазначеної статті надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності  або  користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.
 
Апеляційний суд надав належну оцінку доводам позивачки щодо перебування спірної земельної ділянки у її користуванні та дійшов обґрунтованого висновку про їх безпідставність. Зокрема суд зазначив, що ухвалою Підмихайлівської сільської ради від 25 березня 1993 року ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва, однак без встановлення її меж, конкретного місцерозташування та суміжних землекористувачів. Позивачка не виконала покладеного на неї обов`язку щодо отримання будівельного паспорта та початку будівництва на виділеній земельній ділянці, земельний податок не сплачувала, належних доказів фактичного користування земельною ділянкою не надала.
 
Суд надав також правову оцінку рішенню Підмихайлівської сільської ради від 
08 квітня 1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських споруд гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 », згідно якого позивачці виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,15 га, сусідній землекористувач « ОСОБА_3 ». Урахувавши у сукупності відсутність в архіві Калуської районної державної адміністрації відомостей про прийняття зазначеного рішення Підмихайлівською сільською радою, пояснення голови сільської ради с. Підмихайля про те, що питання передачі позивачці спірної земельної ділянки не розглядалося і таке рішення на сесії сільської ради не приймалося, пояснення секретаря Підмихайлівської сільської ради про підписання нею указаного рішення органу місцевого самоврядування, а не головою сільської ради, свідчення сусідніх землекористувачів та будівельні паспорти сусідніх земельних ділянок, з яких убачається, що користувачем спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про не доведення позивачкою факту виділення їй у користування спірної земельної ділянки.
 
Установивши, що відповідач реалізував своє право на отримання земельної ділянки для індивідуального будівництва на підставі ухвали Підмихайлівської сільської ради від 25 березня 1993 року, якою виділено земельну ділянку для зазначених цілей та відповідно до рішення Підмихайлівської сільської ради від 20 жовтня 1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_2 в 
АДРЕСА_1 » отримав будівельний паспорт на забудову спірної земельної ділянки, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , з встановленням у натурі її меж та визначенням сусіднього землекористувача, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у нього права на отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо зазначеної земельної ділянки, подальшого її затвердження та передачі йому указаної земельної ділянки у власність, а тому відсутні підстави для визнання незаконними оскаржуваних позивачкою рішень Підмихайлівської сільської ради та їх скасування.
 
Доводи касаційної скарги про надання апеляційним судом неналежної оцінки наявним у справі доказам зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених ним обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та належної оцінки суду. У цьому контексті Верховний Суд зауважує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Отже, переглядаючи законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів.
 
Посилання ОСОБА_1 на не урахування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду України від 30 травня 2012 року у справі 
№ 6-31цс12 та постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі 
№ 200/19818/14-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17, від 
28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 577/2977/15-ц, зокрема щодо документів, які підтверджують набуття речового права на земельну ділянку є необґрунтованими, оскільки висновки суду апеляційної інстанції у справі, що переглядається не суперечать наведеним вище висновкам Верховного Суду, які зроблені за наявності інших встановлених судами фактичних обставин справ.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Викладені у касаційній скарзі  ОСОБА_1 доводи не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скаргиОСОБА_1 .
 
Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      Г. І. Усик
 
І. Ю. Гулейков 
 
О. В. Ступак