ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 405/2346/20 (2-а/405/69/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції  Безклинського Максима Івановича на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2020 року у справі №405/2346/20 (2-а/405/69/20) за позовом   ОСОБА_1  до  Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції  Безклинського Максима Івановича,   третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Батальйон патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції  Безклинського Максима Івановича,   третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Батальйон патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕАК № 2353567 від 07 квітня 2020 року, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2353567 від 07.04.2020 року, винесену інспектором БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області Безклинським Максимом Івановичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції  Безклинський М.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове про відмову в задоволені позову.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, що Інспектором батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції  Безклинським М.І. 07 квітня 2020 року складено постанову серії ЕАК № 2353567 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, автомобіль SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , 07 квітня 2020 року о 12 год. 27 хв., яким керував ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 76 км/год у населеному пункті с. Андрійки по трасі М22 Полтава-Олександрія, 64км, при дозволеній швидкість руху 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Не погоджуючись з такою постановою відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови, оскільки надаиний відеозапис фіксації порушення вчинено на вимірювач швидкості TruCamДНШ202/20 ТС №000344, який не внесено до Реєстру затверджуваних типів ЗВТ.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
При цьому, судова колегія зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду фото- та відеозапис з засобу TruCам LTI 20/20 № ТС000344. Про фіксування правопорушення саме цим вимірювачем зазначено відповідачем безпосередньо в оскарженій постанові.
Так, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17941, чинного до 24 грудня 2020 року,  лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000344 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах :+/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год (а.с. 41).
Отже, TruCAM  20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної статті 251 КУпАП.
Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на ділянку дороги по якій рухався автомобіль SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2  наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. Водночас сама пристрій  наведений не на транспортний засіб. Крім того, на відеозапису видно, що в момент фіксування швидкості, пристій не був зафіксований та відбувалось значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20\20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.
Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.
Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.
Суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Також колегія суддів зазначає, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.
Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно наявності доказу на підтвердження факту розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.
Колегія суддів критично розцінює доводи позивача стосовно того, що ним заявлялось клопотання про надання правової допомоги, з огляду на те, що ані з наданого до відзиву на позов  відеозапису, ані з пояснень, наданих ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що позивачем заявлялось вищезазначене клопотання про надання правової допомоги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції  Безклинського Максима Івановича - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2020 року у справі №405/2346/20 (2-а/405/69/20)– залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили  з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко