ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4983/21  Номер провадження 33/814/424/21	Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто судовий збір в розмірі 454 гривні на користь держави.
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03 квітня 2021 року близько 00:05 год. в м. Полтаві по вул. Героїв АТО, біля будинку №81, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходи щодо ліквідації вибоїни шириною 0,9 м, довжиною 1,9 м, глибиною 0,2 м, на проїзній частині вулиці, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, ч. 3 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5 ПДР України, що стало супутньою причиною ДТП за участю транспортного засобу «BMW 320і», д.н.з. НОМЕР_1 , завдання матеріальних збитків, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , у якій прохав скасувати постанову, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що своєї вини він не визнає, оскільки не є відповідальною особою та суб`єктом вказаного правопорушення. Доказів, які б підтверджували порушення ним правил, норм та стандартів утримання доріг, що саме його дії чи бездіяльність призвели до утворення вибоїни на проїзній частині вулиці Героїв АТО біля будинку №81 в м. Полтаві, створило загрозу безпеці дорожнього руху та стало супутньою причиною пошкодження автомобіля марки BMW 320i, д.н.з НОМЕР_1 , не існує.
Вказував, що матеріали справи містять інформацію, що не відповідає змісту складеного відносно нього протоколу, на підставі якого суд помилково визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення
Крім того зазначав, що обстеження проводилось без присутності представника відповідного підрозділу з експлуатації доріг (вулиць). Жодних доказів на підтвердження того, що представник попереджався про проведення цього огляду, до протоколу не приєднано, а також не надано доказів того, що вказаний акт направлявся до відому підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання обстеженої ділянки дороги (перехрестя), що ставить під сумнів достовірність зазначених у акті відомостей. 
Зі змісту протоколу не можливо встановити на підставі яких саме документів зроблено висновок, що особою, відповідальною за експлуатаційний стан вулиці, є саме він - ОСОБА_1 .
Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 192991 від 14 травня 2021року не містить конкретного викладу обставин правопорушення, по факту вчинення якого він складений, а лише загальне посилання на порушення ним правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Вважає недоведеним факт наявності в його діях ні як фізичної особи, ні як начальника Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП.
Зазначав, що ні управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, ні він особисто, не є власником чи балансоутримувачем проїзної частини вулиці Героїв АТО, біля будинку №81, в м. Полтаві. Крім того, відсутні документи, які б свідчили про перебування будь-яких ділянок доріг чи вулиць на балансі Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради і що такі ділянки доріг та вулиці, передавалися на баланс Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради. 
Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, начальником якого він є, не є комунальною дорожньо-експлуатаційною організацією, не наділене відповідними повноваженнями та не здійснює і не зобов`язане здійснювати види діяльності по ремонту чи утриманню дорожніх об`єктів, та відповідно в управлінні відсутні відповідні працівники та спеціальна техніка, які б могли та були зобов`язані виконувати такі роботи.
Також вважає, що ні протокол по вчинення адміністративного правопорушення, ні акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, ні схеми місця ДТП, чи інші документи, що стали підставою для притягнення його до відповідальності, не містять доказів складу правопорушення саме в його діях, а тому не можуть вважатися допустимими доказами, відтак є помилковим, безпідставним та необґрунтованим покладення відповідальності за забезпечення безпечного експлуатаційного стану вулиці на управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради м. Полтави та на нього особисто як на керівника.
Вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення і в інших матеріалах справи відсутні дані чи відомості, які давали б підстави визнати його особою, яка несе адміністративну відповідальність за діяльність або бездіяльність створеною міською радою спеціалізованої служби - комунального підприємства відповідального за організацію дорожнього руху, зокрема, на вулиці, де мало місце ДТП. 
Вважає, що місцевий суд помилково притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки не звернув увагу на той факт, що з його боку відсутня будь-яка протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Також місцевий суд не звернув уваги та розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо нього на підставі протоколу, який складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
Вважає, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КпАП України, є помилковим, не відповідає дійсним обставинам та не ґрунтується на матеріалах провадження, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.
Апеляційна скарга була призначена до розгляду спочатку на 14 липня, потім, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення апелянта про час та місце розгляду справи, відкладена на 19 липня 2021року. В черговий раз, справа призначалась на 21 липня 2021 року.
В жодне із судових засідань притягнутий до відповідальності ОСОБА_1 не з`являвся. 
Кожного разу судом направлялись на адресу його зареєстрованого місця проживання, яку він особисто вказував в своїй апеляційній скарзі, судові виклики з повідомленням про час та місце розгляду справи, які повертались на адресу суду з поміткою «адресат відсутній за цією адресою». 
Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 140 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд визнає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП проведення судового розгляду у відсутність правопорушника на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, констатуючи при цьому, що сам  ОСОБА_1 , який є ініціатором апеляційного оскарження, не проявляє жодної зацікавленості ходом розгляду  скарги, в судові засідання не з`являється, судові виклики  отримувати не бажає, таким чином створює перешкоди для своєчасного розгляду справи про адміністративне правопорушення та умисно уповільнює процедуру її розгляду.  
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушеннята перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотрималась в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 140 КУпАП визначено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. 
За змістом ч.4 ст. 140 КУпАП відповідальність настає в разі порушення, передбачені ч.ч.1, 2, або 3 цієї статті, що спричинили утворення аварійної обстановки або пошкодження транспортного засобів, вантажів, автомобільних доріг, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна вулиць 
Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Суб`єктивна сторона правопорушень, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.
Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 вказаної статті, можуть бути посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Зібраними по справі доказами, в їх сукупності та взаємоузгодженості, яким суд дав вірну правову оцінку, доводиться, що на обстеженій 3 квітня 2021 року ділянці вулично-шляхової мережі на проїжджій частині вулиці Героїв АТО, 81 в м. Полтаві має місце вибоїна шириною 0,9 м., довжиною 1.9 м., глибиною 0,2 м. на дорожньому покритті, що є порушенням п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух». 
Згідно ст. 10  Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.
Згідно до п.п. 1, 4 ч.1 ст.21 Закону України "Про автомобільні дороги", органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів. 
Відповідно ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про  благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері  благоустрою населених пунктів  є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
До об`єктів  у сфері благоустрою населених пунктів належать, зокрема вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипед доріжки. 
До елементів благоустрою відносяться, в тому числі, покриття вулиць та доріг, відповідно до діючих норм та стандартів.
Аналогічні положення містять і Правила благоустрою в м. Полтава, де статтею 74 визначено порядок утримання вулично-дорожньої мережі як об`єкта благоустрою міста. 
Одночасно, судом першої інстанції вірно встановлено, що притягнутий до відповідальності ОСОБА_1 обіймає посаду начальника управління житлово-комунального господарства, є посадовою особою місцевого самоврядування і має відповідні службові повноваження. 
Згідно до посадової Інструкції начальника управління житлово-комунального господарства останній здійснює керівництво діяльністю управління, відповідальний за забезпечення виконання завдань по утриманню, експлуатації, поточному ремонту, капітальному ремонту, будівництву, реконструкції об`єктів міського благоустрою, житлового фонду та інших об`єктів. 
Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Враховуючи, що сама вулично-дорожня мережа міста, разом з її елементами, до яких відноситься дорожнє покриття, є об`єктами благоустрою міста, завдання по утриманню, експлуатації та поточному ремонту якого здійснює шляхом забезпечення виконання керівник управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради згідно до його посадової Інструкції, притягнутий ОСОБА_1 в даному випадку є суб`єктом відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП . 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вищевказаних висновків судді місцевого суду не спростовують, фактично за своїм змістом є ідентичними до заперечень та пояснень, приєднаних до матеріалів справи, яким суд надав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про належність посади начальника управлянні житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до суб`єкту відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП. 
Твердження апелянта про те, що він як посадова особа не несе відповідальності за експлуатаційний стан дороги (дорожнього покриття) є неспроможним в розумінні як його посадової Інструкції, так і положень ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» і ст. 6 Закону України «Про дорожній рух».
Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за кваліфікацію його дій ч.4 ст. 140 КУпАП.
В даному випадку судове рішення належним чином мотивоване і відповідає загальним вимогам ст.283 КУпАП.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду – без змін. 
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя                                          О.І. Обідіна