П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/6232/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Лабань Г.В. 
          Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 

18 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
представника позивача - Адамчук Л.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 з 01.07.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області області призначити та виплатити пенсію (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_1 ) з 17.10.2019 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач відзначив про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що стало завадою для встановлення дійсних обставин справи та вірного вирішення справи.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив доводи апелянта та просив залишити їх без задоволення, відзначивши про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме з 17.10.2020 року, оскільки лише 09.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, яка в подальшому була задоволена в порядку та строки, визначені приписами ст. 39 Закону №1058-IV.
14 липня 2021 року на виконання вимог суду відповідачем було надіслано на адресу суду копію електронної пенсійної справи ОСОБА_2 та довідки про розмір призначеної та виплаченої пенсії у зв`язку з втратою годувальника щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які в подальшому були досліджені судовою колегією в ході розгляду справи.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. 
Відповідач явку уповноважених представників в судове засдіння не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.
Враховуючи приписи ч. 2 ст. 313 КАС України, а також факт відсутності будь-яких клопотань, пояснень чи заяв з приводу існування обставин, які б завадили розгляду справи за даної явки учасників справи, суд, з огляду на наявність у справі достатньої кількості доказів, дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представників відповідача.
Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та вислухавши пояснення представника позивача, надавши юридичну оцінку обставинам справи та повноті їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія судів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення першої інстанції, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 16.10.2019 року), який був батьком позивача - ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (дружина померлого) звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .  
З 17.10.2019 року ОСОБА_2 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітнього утриманця ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 , мати позивача та колишня дружина померлого ОСОБА_4 , теж зверталася до Хмельницького відділу обслуговування громадян №1 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області для призначення пенсії на випадок втрати годувальника.
Листом від 24.12.2019 їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть ім`я померлого   ОСОБА_4 зазначено " ОСОБА_6 ", що не відповідало імені " ОСОБА_6 ", яке зазначено у свідоцтві про народження ОСОБА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2020 року у справі № №686/929/20 було встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про смерть якого серії НОМЕР_2 від 20.12.2019 року прізвище, ім`я, по батькові зазначено " ОСОБА_4 ". Рішення суду набрало законної сили 02.04.2020 року.
09.06.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а саме батька ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 від 16.10.2019 року).
Пенсія призначена позивачу з 01.07.2020 року.
ОСОБА_5 , мати позивача, звернулась до відповідача з заявою, в якій ставилось питання правильності призначення пенсії ОСОБА_1 саме з 01.07.2020 року, а не з 17.10.2019 року, наступного дня, що настає за днем смерті годувальника.  
07.09.2020 листом №62-3775/С-03/8-2200/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повідомило позивача, що пенсія по втраті годувальника йому призначена у відповідності до приписів ст. 39 Закону №1058-IV, а саме з 01.07.2020 року, оскільки з 17.10.2019 року пенсія у зв`язку з втратою годувальника за померлого ОСОБА_4 була призначена на утриманця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Не погодившись з датою призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час звернення позивача до відповідача із заявою 17.10.2020 року не було надано належних доказів на підтвердження родинних зв`язків з померлим годувальником, з урахуванням чинного рішення відповідача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо виділення долі з пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 01.07.2020 року на підставі заяви від 09.06.2020 року та рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2020 року у справі № №686/929/20, є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи оцінку спірним правовідносинам, відзначає наступне.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV).
Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат в солідарній системі.
Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені ст. 36 Закону № 1058-IV. 
Так, відповідно до положень ч. 1 вказаної статті, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Згідно норм, визначених у п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
З урахуванням наведених норм, а також беручи до уваги фактичні обставини справи, слідує, що позивач має право на отримання пенсії по втраті годувальника, і це в межах даної справи не оскаржується, однак, ключовим у вирішенні вказаного спору є саме дата, з якої йому вказана пенсії має бути нарахована - з дати, наступної за днем смерті годувальника, чи з дати подання ним заяви, що мало місце 09.06.2020 року.
Так, згідно ч. 1 ст. 38 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
На всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Тобто, у даному випадку, визначальним є встановлення факту звернення позивача до пенсійного органу із заявою у строк, що дає йому право на призначення пенсії по втраті годувальника саме з дня, що настає за днем смерті годувальника.
При цьому, судова колегія акцентує увагу на тому, що із поданням заяви про виділення частки, реалізується лише право особи отримувати свою частку пенсії особисто, і вказане не впливає на дату, з якої особа набуває право на отримання такої пенсії. 
Як встановлено в ході розгляду справи, мати позивача, діючи в його інтересах, звернулась до відповідача щодо призначення пенсії по втраті годувальника в межах строку, встановленого приписами ст. 45 Закону № 1058-IV. Сам позивач, отримавши рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2020 року про встановлення факту родинних зв`язків між померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 та позивачем, звернувся до відповідача з відповідною заявою протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Судова колегія зауважує, що подана заява стосувалась саме призначення пенсії по втраті годувальника, і тому її розгляд відповідачем в порядку приписів ст. 39 Закону № 1058-IV, якими врегульовано порядок призначення однієї пенсії у зв`язку з втратою годувальника на всіх членів сім`ї та виділення частки пенсії, помилково визнано судом першої інстанції правомірним та таким, що відповідає нормам чинного пенсійного законодавства.
Тобто, використана відповідачем норма Закону №1058-IV не може бути застосована до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дітям померлого ОСОБА_4 від різних шлюбів, не було призначено єдиної спільної пенсії по втраті годувальника. В даному випадку, факт призначення пенсії по втраті годувальника стосувався лише ОСОБА_3 , у розмірі з якого не може бути виділена окрема частка позивачу.
Таким чином, враховуючи встановлені обставин справи, судова колегія дійшла висновку, що дії відповідача щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01.07.2020 року вчинені не на підставі, не у межах повноважень та у не спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі та спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосував норми матеріального права, що зумовило неправильне вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника з 01.07.2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_1 ) з 17.10.2019 року (із врахуванням раніше виплачених сум).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  19 серпня 2021 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.