Ухвала
іменем України 
12 серпня 2021 року
м. Київ
Справа № 487/6166/20
Провадження № 51- 3868ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурорау кримінальному провадженні на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_4 , 
в с т а н о в и в:
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020150030002182 від 7 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, закрито на підставі п. 10 ч.  1 ст. 284 КПК Україниу зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2021 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_4 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотивуючи свою скаргу, вказує на те, що прокурор у межах своїх повноважень, виконав вимоги п. 3 ч. 2 ст. 283 та ч. 1 ст. 290 КПК України, які регламентують форми закінчення досудового розслідування, звернувся до суду із обвинувальним актом у межах строку досудового розслідування. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про порушення органом досудового розслідування строку досудового розслідування кримінального провадження при складанні та затвердженні обвинувального акта.
Зазначає, що органом досудового розслідування  ОСОБА_4 14 липня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Постановою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 від 9 вересня 2020 року строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 14 жовтня 2020 року. 9  жовтня 2020 року прокурор надав доручення слідчому про відкриття матеріалів кримінального провадження. Вказану процесуальну дію прокурором здійснено відповідно до своїх повноважень за п`ять днів до дати фактичного завершення строку досудового розслідування. 9 жовтня 2020 року підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ознайомились з матеріалами розслідування та речовими доказами з 12:25 до 13:55. 
Після завершення дій, передбачених ст. 290 КПК України, 20 жовтня 2020 року слідчим складено обвинувальний акт, який затверджено прокурором у той же день, та 21 жовтня 2020 року скеровано до Заводського районного суду м. Миколаєва. Також прокурор зазначає, що стороною захисту вимоги, передбачені ч. 6 ст. 290 КПК України були виконані лише 20 жовтня 2020 року.
Посилаючись на ст. ст. 219, 283, 290, 293 КПК України, прокурор вказує, що етап звернення до суду з обвинувальним актом, регламентований § 3 Глави 24 КПК України, включає в себе й інші стадії, а відтак, на його думку, висновки суду про те, що строк досудового розслідування закінчується з моменту отримання судом обвинувального акту не відповідають приписам ст. 219 КПК України, оскільки строк направлення обвинувального акту до суду кримінальним процесуальним законом не визначений.
Крім того, прокурор з посиланням на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПКУкраїни та на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року, вказує, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, за ознакою додаткового об`єкту також є й тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПКУкраїни передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 219 КПКУкраїни визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК України.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПКУкраїни строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
З копій судових рішень та касаційної скарги прокурора вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, внесено до ЄРДР 7 червня 2020 року за № 12020150030002182 та розпочато досудове розслідування. 14 липня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст.  296 КК України. Постановою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 від 9 вересня 2020 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, з дня повідомлення особі про підозру, тобто до 14 жовтня 2020 року. 
Доказів того, що в подальшому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020150030002182 від 7 червня 2020 року продовжено слідчим, стороною обвинувачення не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.
Також у судових рішеннях зазначено, що з реєстру матеріалів досудового розслідування та доданого до апеляційної скарги протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування вбачається, що 9 жовтня 2020 року слідчий надав підозрюваному та його захиснику доступ до матеріалів досудового розслідування № 12020150030002182 й ознайомлення з матеріалами досудового розслідування відбулося у той же день у період часу з 12:25 до 13:55 годин.
Таким чином, останнім днем строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є 15 жовтня 2020 року.
Крім того, судом було встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, був складений слідчим 20 жовтня 2020 року, в той же день затверджений прокурором та вручений ОСОБА_4 і його захиснику. А 22 жовтня 2020 року обвинувальний акт направлений до суду. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт складено прокурором поза межами строку досудового розслідування.
Крім того, аналогічні за змістом з касаційною скаргою доводи прокурора переглядалися в апеляційному порядку. Колегія суддів апеляційного суду перевірила доводи апеляційної скарги прокурора, надала на кожний із них мотивовану відповідь, навела докладні мотиви прийнятого рішення і в ухвалі зазначила підстави, з яких визнала їх необґрунтованими. 
Так, колегія суддів апеляційного суду правильно погодилася з указаним висновком суду першої інстанції, зазначивши, що, зокрема, під час апеляційного розгляду прокурор стверджував, що строк досудового розслідування продовжився 
до 20 жовтня 2020  року через те, що лише у цей день стороною захисту повідомлено, що сторона захисту не володіє речовими доказами чи матеріалами, які згідно з ч. 6 ст. 290 КПК України необхідно надавати для ознайомлення стороні обвинувачення.
Однак, вказану обставину заперечили захисник та підозрюваний, пояснивши, що ознайомлення підозрюваного та захисника з матеріалами досудового розслідування, а також зазначене повідомлення сторони захисту відбувалося у один і той же день, а саме 9 жовтня 2020 року.
При цьому суд апеляційної інстанції також констатував, що у даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування сплив 15 жовтня 2020 року, який в установленому законом порядку не продовжено.
На посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що інкримінований ОСОБА_4 злочин є й тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, суд апеляційної інстанції також надав відповідь, вказавши, що при прийнятті рішення суд першої інстанції врахував, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , відноситься до тяжких злочинів, проте не належить до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, оскільки основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок.
Із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанції погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Водночас, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПКУкраїни кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Обвинувачення ОСОБА_4 пред`явлено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке віднесено до категорії тяжких кримінальних правопорушень. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПКУкраїни досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Саме звернення до суду з обвинувальним актом, а не лише його складання, затвердження чи вручення стороні захисту, повинно бути вчинено в рамках строку досудового розслідування.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 1 липня 2021 року у справі № 752/3218/20 (провадження № 51-2066 км 21).
З огляду на зазначене, на переконання колегії суддів касаційної інстанції, підстав для сумніву в правильності наведених вище висновків судів першої та апеляційної інстанції немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.
Інших доводів стосовно незаконності судових рішень, які могли би бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга захисника не містить. 
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень, інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п.  2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд 
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурорау кримінальному провадженні на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду 
від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                            ОСОБА_3