Справа № 167/175/21 	Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В. 	
Провадження № 22-ц/802/977/21  Категорія: 70 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 серпня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 17 травня 2021 року,

                                         В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона перебувала  відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у них є неповнолітній син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти у розмірі 900 грн щомісячно.
Позивач зазначала, що дитина подорослішала і потребує додаткових витрат, а відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів. Крім того, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягувати з відповідача в її користь аліменти  на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн щомісячно.
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 17 травня 2021 року позов ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.
Постановлено збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року та стягувати з відповідача в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з відповідача в дохід держави 908 грн. судового збору.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з таких підстав.
Із матеріалів справи убачається, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_6 (а.с.8), який проживає зі свою матір`ю і перебуває на її утриманні.
Судом також встановлено, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 сплачує в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн щомісячно, починаючи з 29 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини, в якій вона посилалася на те, що визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для утримання неповнолітньої дитини, а її заробітна плата не забезпечує належних соціально-побутових умов для дитини відповідного віку. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції врахував, що на утримання дитини витрачаються значні матеріальні кошти, а також з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а аліменти в розмірі 900 грн на дитину не є достатніми для забезпечення такого розвитку, відповідач, який перебуває на заробітках за кордоном, має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Батьки, як передбачає стаття 180 СК України, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).
Відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Отже, судом встановлено, що неповнолітній син сторін по справі перебуває на утриманні своєї матері, розмір аліментів в розмірі 900 грн, який сплачує відповідач на утримання свого сина, не є необхіднім і достатнім для забезпечення розвитку дитини, відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Колегія суддів також погоджується з висновками суду про збільшення розміру аліментів з 900 грн до 2500 грн.
На увагу апеляційного суду не заслуговують доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, а за кордоном він заробляє незначні кошти.
Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
При цьому будь-яких доказів щодо своїх доходів відповідач суду не подав, тобто відповідач не довів, що в нього погіршилося матеріальне становище і він немає змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в більшому розмірі.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 17 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді